Välillä otan esiin kirjeesi ja säkeesi esiin, rakas ystävä.
Kun koen niiden oudon voiman,
minun on vaikea kirjoittaa.
Jos voisin tavata sinut kerran aitoutesi varmistamiseksi,
se voisi auttaa.
Minun on vaikea ymmärtää, miten voit elää yksin -
ja saada niin laadukkaita ajatuksia.
Toisaalta tietyn pisteen ohittavat ajatukset -
ja saamasi valaisevat oivallukset eristäisivät kenet hyvänsä.
Ehkä siis paikalla ei ole juuri merkitystä.
Tule joskus Bostoniin.
Kaikki naiset tulevat.
Ikuinen ystäväsi, Higginson.
Emily.
Äiti on sängyssä, Maggiella on vapaata eikä meillä ole juoksevaa vettä.
Käy hakemassa vettä.
Tiedätkö mitä?
Välillä tunnen syntyneeni väärällä vuosisadalla.
Onpa kaunis kevätpäivä.
Huomenta, päivänsäde.
Tiesitkö, että puhun hollantia?
On kaunis päivä. Kunpa posti saapuisi.
Oletko ihastunut postimieheen?
Mitä? En. Odotan kirjettä Henryltä.
Ei tätä taas. -Alan pelätä pahinta.
Jos en kuule hänestä pian, onko muuta selitystä, kuin että hän on kuollut?
Keksin toisen selityksen. -Keksitkö?
En tiedä, missä Henry on matkustellut,
mutta miestä ohjaa yksi asia, ja se ei ole kompassi.
Missä onkaan, hän lankesi toisen kanssa sänkyyn.
Hän voisi silti kirjoittaa Helenille.
Ketä sinä suojelet?
Hän jätti sinut ja Helenin. Ala laittaa itsesi tarjolle taas.
Anteeksi kuinka? -Ala käydä treffeillä taas.
Käsketkö treffeille keskellä sisällissotaa?
Koskaan ei ole hyvä aika, mutta sodasta huolimatta on kevät.
Linnut laulavat. Kukat kukkivat.
Kevät on uuden rakkauden aikaa, ei eksänsä perään murjottamisen.
Jäit aina toiseksi hänen orjuutta vastustavalle lehdelleen.
Päästä menneestä irti ja ala rakentaa uutta tulevaisuutta.
Saat sen kuulostamaan helpolta.
Miten pysyt noin optimistisena?
Jumala kutsui puhumaan toivosta sisälläni.
Nyt toivon, että ystäväni Betty saa kuuluisan svenginsä takaisin.
Kenet edes tapaisin tällaisena aikana?
Huomenta, leidit!
Hänetkö? -Miksi ei?
En pysty. En ole valmis. -Nyt on paras hetki.
Onko meille postia, Freddie? -Valitettavasti ei.
Toivon aina, että sinulle olisi jotain.
On ihana nähdä kaunis hymysi.
Kiva päivä kävelylle.
Tiedän, kenelle kävisi.
Amherstin ahkerimmalle ompelijattarelle.
Voit tulla mukaan kierrokselleni.
Se ei käy treffeistä. Vie vaikka eväsretkelle.
Voisimme mennä, jos suostut ehdotukseen.
Minä…
Mielelläni.
Raitis ilma olisi tarpeen.
Mutta muista, että ennen aamunkoittoa on usein pimeintä.
Luennoin sisälläni olevaa toivoa! Ämmä, olen 60-vuotias!
Emily.
Täällä ylhäällä.
Sue.
Mitä sinä siellä teet?
Odotin sinua.
Meidän pitää puhua.
Niin pitää.
Mikset ole tullut tapaamaan?
Luulin, että olet vihainen minulle.
Minä olenkin. Siksi olisi pitänyt tulla.
Sue, kuuntele.
Ei ole reilua olla vihainen minulle,
koska otin johonkuhun toiseen yhteyttä työstäni.
Se ei liity sinuun.
Todellakin liittyy.
Sanoit kerran, että kirjoitat vain minulle.
Ajatukseni eivät kai riitä sinulle enää.
Synnytettyäni aivoni ovat ilmeisesti arvottomat.
Ei, sinulla on hädin tuskin aikaa runoilleni.
Ja sinulla vauvalleni, koska kirjoitat jatkuvasti runojasi, jumalauta!
Siinä se tuli.
Et edes välitä runoistani enää.
Tietenkin välitän.
Miksi sitten otat itseesi, kun pyydän joltakulta muulta -
mielipidettä? -Mieheltä?
Vieraalta, joka ei edes tunne sinua?
Täsmälleen!
Hän ei edes tunne minua. Hän tuntee vain sanani.
Minun ei tarvitse huolehtia hänen tunteistaan.
Kuten kun sanot inhoavasi säkeistöä.
Ehkä olet vihainen, koska en auttanut vaipanvaihdossa.
Tai pahempaa, kun rakastat säettä, ehkä vain rakastatkin minua.
Niin rakastankin. Mitä väärää siinä on?
Luoja, on epäreilua elää näin. Se on kurjaa.
Haluan ainoastaan olla kanssasi,
käpertyä kanssasi sänkyyn illalla.
Sen sijaan pitää odottaa viikkotolkulla ilman mitään.
Ei ilman mitään.
Kirjoitan sinulle. Eikö se ole jotain?
Olet runoilija.
Ahkeroit runojesi parissa. Haluat joka säkeestä täydellisen.
Minä haluan sotkua.
Haluan jotain, mitä et osaa pukea sanoiksi.
Haluan sinua.
Ja haluan sinun haluavan minua.
Tietenkin haluan sinua.
Mutten voi asua kotonasi. Ensinnäkin Austin ei edes puhu minulle.
Hyvä on.
Entä jos Austin lähtee sotaan? Mitä sitten?
Mitä tarkoitat? -Kaikki palvelukseen kelpoiset värvätään.
Hänen aikansa tulee.
Kun Austin lähtee sotimaan, tuletko tapaamaan sitten?
Vai keksitkö vain toisen tekosyyn?
Paras viedä tämä vesi. -Kohta sataa.
Suutele minua.
En voi.
Tänään ei ole hyvä päivä.
Voi luoja. Etkö tajua, että meillä on vain tänään?
Mitä tuskaa!
Kidutusta.
Vinnie?
Vinnie? Mikä hätänä?
Katso minua.
Teen vähäpätöisiä kotitöitä päivästä toiseen äidilleni,
kun haluan ja uneksin -
tekeväni vähäpätöisiä kotitöitä päivästä toiseen -
upealle, kylmäkiskoiselle aviomiehelleni.
Luoja, en kestä tätä enää.
Suoraan sanottuna en minäkään. Elämä on syvältä.
Olen ikisinkku, Amerikassa on sisällissota -
ja nyt sataa.
Niin, tämä on pahin päivä ikinä.
Niin.
Sodan jokaisena päivänä olen toivonut asioiden parantuvan jotenkin,
että pilvet kaikkoaisivat,
että saavuttaisimme valoisamman tulevaisuuden.
Mutta sitä ei tapahdu.
Perheemme hajoaa.
Haluan palata menneeseen.
Aikaan ennen sodan alkua ennen kuin poikaystäväni kuolivat.
Ei, menisin mieluummin tulevaisuuteen.
Hyppäisin tämän sotkun yli sodan loppuun, jolloin kaikki on erilaista.
Kuvittele, jos silmiä räpäyttämällä -
pääsisi tulevaisuuteen. Noin vain.
Näitkö tuon? -Mikä se oli?
Mitä tapahtuu?
Emily.
Vinnie. -Niin?
Liikummeko me? -Luulen niin.
Emily.
Mitä tapahtuu? -En tiedä.
Vinnie! -Emily!
Voi luoja!
Mikä se oli? -Mitä äsken tapahtui?
Huvimaja pyöri.
Sitten se pysähtyi.
Ja sade loppui.
Vinnie. -Niin?
Näyttääkö talo jotenkin erilaiselta?
Minua pelottaa. -Mikä...
Vaunuissa ei ole hevosia! -Ja sen pepusta tulee savua!
Mitä?
Johan nyt. -Mitä?
Mitä?
AMHERSTIN VUONNA 1955 VALMISTUNEET TEKEVÄT UUDEN ENNÄTYKSEN
1955?
Olemme tulevaisuudessa!
UUSIA ESILIINATYYLEJÄ
Rva Dickinson.
Miten kehtaat häiritä minua, Edward? Olen pyhätössäni.
Löysin jotain huolestuttavaa -
Emilyn kasvihuoneesta.
Halunnet tietää.
Mitä? Kasvihuoneessa? Mitä tarkoitat?
Tämä kasvoi hänen kasviensa joukossa.
Selvä. Mikä se on?
Tämä on kannabis.
Anteeksi kuinka?
Cannabis sativa.
Muilta nimiltään hamppu, hasis ja paholaisen ruoho.
Se on muodikas huume. Itämaalaiset polttavat sitä.
Siitä tulee pöllyyn.
Emily ei varmasti tiedä siitä mitään.
Hän kai kasvatti sen, koska se on kaunis.
Ehkä olet oikeassa. Ehkä hän ei tiennyt. Mutta tämä on vaarallista.
Se voi johtaa kaikenlaiseen ekstaasiin, uniin ja harhakuvitelmiin.
No…
Kokeillaanko?
Mitä? Pitäisikö kokeilla?
Kerran täällä vain eletään.
Huhuu! -Se on lukossa.
Huhuu! -Olemme tulevaisuudessa.
Hienoa. Tämä on ihanaa.
Tämä on kotimme. Meidät pitää päästää sisään.
Kenen pitää? Kenen luulet olevan siellä?
Matkustimme juuri sata vuotta ajassa eteenpäin.
Koko perheemme on kuollut.
Selvä, no, haluan vastauksia ja nopeasti.
EHDOTTOMASTI KIELLETTY POLKUPYÖRILTÄ
Ette pääse sisään. Se on auki vain tiistaisin.
Miksi olette pukeutuneet kuin hullut mummot?
Olette vuoripäivän asuissa. Ymmärrän. Hauskaa.
Vuoripäivän? -Niin.
Smith Collegen vuoripäivä kerran lukukaudessa.
Luennot perutaan,
ja kaikki saavat kulkea ulkona tekemässä jäyniä tai jotain.
Eivätkö naiscollegejen perinteet olekin ihania?
Naiscollegejen? Pääsevätkö naiset nyt collegeen?
Tietenkin. Olemme kampuksella.
Vau! Naisten elämä tällä aikakaudella näyttää hienolta.
Ei. Se on masentavaa.
Koin monta hermoromahdusta ja yritin itsemurhaa.
Viimeinen opintovuosi. Teillä?
Me olemme vuodesta 1862.
Selvä, esitykseen sitoutuneita. Korsetit ja kaikki.
En tiedä, miten hengitätte noissa.
Väistykää. Menen sisään.
Onko sinulla avain?
Tiedän piilon. Käyn täällä usein.
Käytkö? Miksi?
Olen runoilija.
Tämä on suuren amerikkalaisen runoilijan, Emily Dickinsonin, koti.
Eli -
Emily Dickinson asui täällä.
Kauan sitten, kyllä.
Nyt se on suljettu, vaikka college järjestää kierroksia silloin tällöin.
Olen käynyt usein. -Sanoit olevasi runoilija.
Kyllä. Yritän olla.
Vaikka välillä aivoni tuntuvat mustalta aukolta,
josta ei vapaudu kauneutta eikä totuutta.
Saattaa johtua psykiatrisella saamistani sähkösokeista.
Tai ehkä hurmaavasta luonteestani.
Kerro, mikä nimesi on.
Olen Sylvia.
Sylvia Plath.
Suuri amerikkalainen runoilija.
Tulevaisuus ei koskaan puhunut
Eikä se mykkien lailla
Paljasta tavuakaan viittomalla
Sen syvällisestä tulevasta
Eversti Higginson.
Saanko pyytää huomiotanne?
Henry. Nyrkkimoro.
En odottanut sinua. Tule.
Yritän saada selvää tästä kartasta. En ole hyvä karttojen kanssa.
Kerro, mitä on mielessäsi?
Tiedätte, että Konfederaatio marssii ja että pian -
taistelu saavuttaa tukikohdan täällä Beaufortissa.
Kyllä.
Jos ymmärrän tämän oikein,
vihollinen tulee täältä -
ja käy kimppuumme jossain -
täällä.
Siitä tulee sotkuista.
Kuule, Henry…
Välillä toivon olevani Atlanticin mukavassa toimistossa -
neuvomassa nuoria runoilijoita.
Lintujen elämästä kirjoittaminen vaikuttaa nyt paratiisilta.
Sota on helvettiä.
Olen samaa mieltä.
Mutta kysymykseni on, mitä miehemme tekevät taistelun koittaessa?
On ollut sulkeisia ja kokeita.
Heidät on puettu sotilaiksi, mutta aseita ei ole annettu.
Odotetaanko heidän asettuvan tykinruoaksi riviin kuolemaan?
Kenraali Saxton määräsi miehet vahvistamaan barrikadeja.
Kaikella kunnioituksella alkaa tuntua, että barrikadit ovat tässä huoneessa.
Kun Lincoln hyväksyy, sotilaani saavat aseet.
Entä jos sitä päivää ei tule?
Kyllä se tulee! Tulee se!
Jos kiirehdimme liikaa, saatamme menettää saavuttamamme edun.
Et ymmärrä, kuinka minua tarkkaillaan, kun yritän luoda tämän rykmentin.
Kuin yrittäisi istuttaa kasvin, joka haluaa juurtua -
mutta revitään ylös kasvun tarkkailemiseksi.
Pienikin virhe voi lähettää meidät kauas taakse.
Et osaa kuvitella… -Osaanpas. Koen sitä joka hiton päivä.
Mitä haluat minun tekevän?
Antaa aseet vastoin presidentin käskyä?
Se kuulostaa joltain, mitä radikaali aktivisti tekisi.
No…
En voi tehdä sitä.
Ymmärrän.
Mutta…
Jos joku haluaisi aseistaa nämä miehet, voisin kertoa, mitä hän voisi tehdä.
Hän voisi -
pysäyttää kiväärilähetyksen, jota odotetaan tänään -
simpukankuoritiellä.
Hän voisi kertoa Charlestonin tehtaan kuskille,
että lähetin hänet välikädeksi.
Tehtaan työntekijät eivät tiedä armeijan säännöistä,
joten he luottavat miehen sanaan.
Vankkurillinen aseita -
luovutettaisiin noin vain.
Eversti Higginson.
Niin?
Mitä huoneelleni on tehty?
Tuo ei ole edes täkkini.
Syvää metodinäyttelemistä.
Opettiko Strasberg sinua New Yorkissa? Hän kuulemma vihaa naisia.
Tapetti on haalistunut.
Maalaus ei kuulu tuohon.
Pöytä on oikealla paikalla.
Kyllä, lounaisikkunan edessä.
Vau. Selvä.
Istu vain kuin omistaisit paikan.
Näin viestin Emilyn hengen kanssa.
Outoa. En saa häneen yhteyttä tänään.
Olen tässä, joten…
Tämän pitäisi auttaa.
Mikä se on? -Emily Dickinsonin runot.
Tänä vuonna julkaistu täydellinen kokoelma.
EMILY DICKINSONIN RUNOT
Käskin polttaa runoni kuolemani jälkeen.
Et tarkoittanut sitä. En antanut unohtaa siskoani.
Katso nyt, olet tulevaisuudessa kuuluisa.
Ei kovin kuuluisa.
Ennemminkin paikallinen legenda.
Vaikeaselkoinen, outo naisrunoilija, joka eli surullisen ja kurjan elämän.
Tuo ei ole totta.
Useimmat ihmiset 1900-luvulla eivät välitä Emily Dickinsonista.
He jättävät hänen runonsa ullakolle pölyä keräämään.
Minä välitän. Olemme hengenheimolaisia.
Hän oli sairaalloisen masentunut. Minäkin olen.
Hän ei ollut. En ole.
Hän vietti koko elämänsä yksin.
Miten niin yksin?
Hän oli neitsyt. Kurja, kuivunut vanhapiika.
Ei mennyt naimisiin. Ei löytänyt rakkautta. Tuskin lähti huoneestaan.
Emily Dickinson pelkästään pukeutui valkoiseen ja itki.
Tuo ei ole oikein. Hän pukeutuu harvoin valkoiseen.
Emily Dickinson ei ole masentunut. Hän ei halua kuolla.
Hän haluaa elää ja saada yhteyden maailmaan sanoillaan.
Väitän, että hän kuoli yksin huoneessaan.
Selvä. Olen Emily Dickinson, joten tiedän hänen tunteensa.
Olet hälyttävän sitoutunut tähän vuoripäivän esitykseen.
Mistä saat tietosi?
Se on yleistä tietoa.
Emily Dickinson oli alkuperäinen surullinen tyttö.
Hänen elämänsä oli kovin kamalaa.
Hänellä oli kuulemma suhde mieheen,
johon hän oli hulluna. Mies ei rakastanut häntä.
Voi luoja.
Mieheen. Onko se totta? -Ei.
Ei, se on… -Oli mies,
muttei tiedetä, kuka. Ja se oli yksipuolista.
Voin vain olettaa, että hän halusi tappaa itsensä.
Epäilemättä hän yritti.
Kuten minä viilsin jalkani auki ja otin äitini unilääkkeitä.
Hui. -No niin.
En yrittänyt tappaa itseäni. En tekisi sellaista.
Enkä rakastanut sitä miestä.
Oliko se George? -Ei.
Frazar? -Ei!
Ei se voinut olla Toshiaki?
No niin. En ole ikinä rakastunut mieheen.
Saatat olla oikeassa.
Hiljattain julkaistiin kirja, joka aiheutti niin ison skandaalin,
ettei sitä melkein julkaistu.
Kirjassa kirjailija sanoo, että Emily Dickinson oli lesbolainen.
Mikä? -Lesbolainen.
Ei. Hän oli amerikkalainen.
Mitä?
Tarkoitan seksiä, muru.
Hän oli sapfinen, homoseksuaali, muita naisia rakastava nainen.
Pitäähän teidän tietää. Käytte Smith Collegea.
Emily, onko se totta?
Minä…
Voi luoja. Ketä? -Voimmeko vaihtaa aihetta?
Miksi me puhumme hänen yksityiselämästään?
Eikö pitäisi keskittyä runoihin?
Luuletko, että ne voi erottaa?
Mistä luulet runojen tulevan,
ellei intohimosta, halusta ja synkimmistä syvyyksistä?
Minusta Dante oli oikeassa.
Runojen kirjoittajan täytyy olla valmis mennä alas helvettiin asti.
Energiasi on kovin kiihkeää. Emily Dickinson tässä sanoo niin.
Uneksin että noiduit minut sänkyyn
Ai, selvä.
Ja lauloit minut kuuhulluksi Suutelit minut järjiltäni
Taisin luoda sinut mielessäni
Jumala keikahtaa taivaalta Helvetin tulet hiipuvat
Serafit ja saatanan väki poistuvat
Suljen silmäni Ja koko maailma kuolee.
Siistiä. No, me lähdemme. Toivottavasti vuoteen 1862.
Tulevaisuus ei vastannut odotuksia.
Tulevaisuus?
Ettekö tiedä?
Tulevaisuus ei koita naisille.
Vinnie. -Niin?
Miten pääsemme kotiin?
On uskomattoman outo olo. -Se siis toimii.
Todennäköisyys, että nousen tästä sängystä,
laski juuri nollasta reilusti sen alle.
Minut pitää kärrätä arkussa täältä.
Ruumisarkussa. -Anna taas hatsi.
Se on loppu. Poltimme kaiken. -Ei.
Tarvitsen sitä. -Poltimme kaiken.
Kamala nälkä.
Mene tekemään ruokaa. -Ei, mene sinä.
Enkä. -Näännyn nälkään.
Ja olen mies.
Enkä osaa kokata.
En pidä tästä kamasta.
Kannabiksestako? Miksi et?
Aiemmin olin vain surullinen.
Nyt olen surullinen, nälkäinen, minua huimaa -
ja olen hieman vainoharhainen.
Sinusta lähtee kamalan ankea fiilis.
Jätä minut yksin taas.
Kun menet keittiöön, laske lusikat. Maggieen ei voi luottaa.
Taidan ottaa pikku nokoset yksin.
Malja sille.
Se on tosi syvältä.
Siis itse asiassa välitän lapsestani.
Haluan halata häntä.
Haluan kasvattaa hänet.
Haluan haistaa häntä.
Hädin tuskin ehdin tutustua häneen, niin tämä paska tapahtuu.
Ja mistä on kyse?
Pitääkö mennä kuolemaan nyt?
Ei pidä toimia vastoin tahtoasi.
Kyllä, pitääpäs.
Se on kutsunta.
Se on laillinen prosessi.
Olen juristi, joten tiedän nämä jutut.
Täsmälleen. Olet juristi ja juristin poika.
Haloo. Olet rikas.
Rikkaat voivat tehdä, mitä haluavat.
Se on USA:n ensimmäinen laki.
Enpä tiedä. Nimeni on listalla.
Selvä. Maksa jollekulle sinuna esiintymisestä.
Voiko niin tehdä?
Joka tilanteesta selviää, jos on varaa.
Niin, mutta kenelle maksan?
Kenelle hyvänsä.
Tuolle tyypille.
Tai hänelle.
Haluatteko toisen kierroksen? -Tuplana.
Tyyppi kaipaa aina tippiä.
Kutsunnan välttää 500 taalalla. Se on miljoona hänelle.
Hän tarttuisi tilaisuuteen.
Ei, en voisi.
Takuulla.
Juodaan vielä yhdet, jos vaikka muutat mieltäsi.
Ainakin sade loppui.
En huomannut säätä.
Aurinko, sade, lumi. Ei sillä ole minulle väliä.
Postin työntekijä ei voi antaa sään vaikuttaa.
Se kuuluu asiaan.
Ukkonen, helle, rakeet. Ne eivät pysäytä minua.
Vien aina postin perille.
Ihailen sitä. -Anteeksi. En halua kyllästyttää.
Mitä? Ei. -Ei kaikkia kiinnosta -
postin toiminta itseni lailla.
Ei. Rakastan USA:n postia.
Minä vain… Kyse on…
Olen hieman väsynyt.
Voin vain kuvitella.
Teet tämän kaiken yksin.
Ei se niin paha ole.
Kasvatat lasta. Pidät yrityksen toiminnassa.
Olet vahva nainen.
Nämä ovat vaarallisia aikoja.
Jopa vahva nainen tarvitsee vahvan miehen suojaa.
Osaan suojella itseäni.
Ja mitä Heleniin tulee,
en ole luopunut toivosta, että hänen isänsä palaa.
Palaa Beaufortista?
Tuskin. -Mistä?
Henry on Beaufortissa, Etelä-Carolinassa.
Luulin, että tiesit. -En.
Kuten tiedät, en ole saanut kirjettä kuukausiin.
Oletko sinä? -En suoraan, mutta sana kiertää.
Hän on ollut siellä jonkin aikaa South Carolina Volunteersissa.
Se on osa Port Royalin kokeilua.
Kuvitella.
Mustat miehet Unionin armeijassa harjoittelevat taistelemaan.
Onko Henry nyt sotilas?
Niin minä kuulin.
Ja jos saan sanoa,
hänen mahdollisuutensa palata elossa ovat yhtä hyvät kuin,
no,
yhtä hyvät kuin kilon paketin toimitus viiden sentin postimerkillä.
Hienoa.
Aamulla olimme jumissa nykyisyydessä, nyt tulevaisuudessa.
Kun nyt olemme täällä,
minun pitää kysyä. -Mitä?
Onko se totta,
mitä hän sanoi siitä, että rakastat toisia naisia?
Kyse on Suesta.
On aina ollut. Rakastan Sueta.
Taisin tietää sen.
Nyt sillä ei ole väliä, koska pilasin sen.
Miten niin pilasit?
Enpä tiedä.
Kuule, välillä minun on kai helpompi olla rakastunut,
kun kirjoitan runoa, kuin silloin kun en kirjoita.
No, kerron mielipiteeni.
Minusta olet uskomattoman onnekas, kun voit elää tosirakkautesi kanssa.
Jos niin olisi, olisin kovin onnellinen.
Jos se henkilö olisi elossa nykyhetkessä kanssani tässä ja nyt,
juoksisin hänen syliinsä enkä päästäisi ikinä irti.
Hitto, olet oikeassa.
Miksi ihmeessä halusin tulevaisuuteen? Minulla oli kaikki nykyhetkessä.
Minulla oli Sue.
Voi luoja. Me onnistuimme!
Emme ole enää tulevaisuudessa. -Mitä sinä höpiset?
Olimme äsken tulevaisuudessa.
Kävin huussissa tyhjentämässä äidin alusastian,
koska elämäni on painajaista. Sitten tulin huvimajaan ja aloin itkeä.
Sinä tulit tänne vollottamaan Suesta.
Sitten kävimme mukavan keskustelun.
Mielikuvitukseni karkaa käsistäni.
Sitä olin juuri sanomassa, Emily.
Aito rakkaus ei ole mielikuvituksessasi.
Se on tässä näin,
tässä toivottoman kamalassa paikassa, jota sanomme todellisuudeksi.
George on tuolla.
George, mitä nyt?
Oletko kunnossa? Mikä hätänä?
Kyse on Frazarista.
Frazar Stearnsistäkö? -Kyllä. Frazar…
Hänet ammuttiin. -Ammuttiin?
New Bernin taistelussa Pohjois-Carolinassa.
Frazar on kuollut.
Taisin sittenkin nähdä tulevaisuuden.
Tekstitys: Jari Vikström