תשמעו, באמת נפלא שאנחנו מכינות
ערכות תפירה לחיילים.
אנחנו מעניקות להם את הכלים הדרושים
כדי לתפור את המדים הקרועים שלהם.
כן.
למרות, כמובן, שלא הכול אפשר לאחות.
לפעמים צריך לכרות רגל.
פשוט לקטוע אותה לגמרי כדי להציל את שאר הגוף.
ואז את פשוט ממשיכה הלאה. ממשיכה בלי הרגל,
ומעמידה פנים שלא היו לך שתי רגליים מלכתחילה.
קוראים להן ערכות עקרת בית, אמילי.
הלוואי שהיה לי בעל אמיתי לדאוג לו.
הייתי מרגישה שערכות עקרת הבית האלה אותנטיות הרבה יותר
אילו הייתי באמת עקרת הבית של מישהו.
תשמעו, אישית,
אני אסירת תודה ששתיכן לא עזבתן את הבית,
כי הבן שלי נטש אותי
וסביר להניח שלא אפגוש לעולם את הנכד שלי.
אני לא מאמינה שאוסטין מתנהג אלינו כך. לא חשבתי שהוא יכול להיות אכזרי כל כך.
ואם להגיד את האמת, סו לא עוזרת.
ממש לא. אלא אם היא אמרה לך משהו, אמילי?
לא, היא לא מדברת איתי.
מוזר לעבור ימים בלי לפגוש אותם.
אני יודעת שאוסטין וסו בבית הסמוך, אבל אני מרגישה שהם רחוקים בהרבה.
כן, זה נורא.
אבל עלינו להשלים עם כך שזו המשפחה שלנו עכשיו, אימא.
אנחנו כמו החיילים שאיבדו איבר.
אנחנו נצא מזה מחוזקים.
אני מקווה.
אבל אני לא בטוחה בכלל.
אני יודעת זאת.
אסור לנו לוותר על התקווה. התקווה היא כל מה שיש לנו.
גם כשהכול נראה אפל מאוד, לא מטורף לקוות.
גבירותיי, בואו ניכנס לכרכרה. אנחנו נוסעים למוסד למטורפים.
"דיקנסון"
- קצת שיגעון באביב -
סליחה?
כן, היום נוסעים בני דיקנסון
ליום שלם במוסד נפלא וחדש
שהציע לי מעמד יוקרתי של נאמן.
המוסד לנשים מטורפות של נורת'המפטון.
אלה מקומות איומים.
כל עוד נצא מהבית, אני לגמרי בעניין. אני זקוקה לשינוי אווירה.
את רואה?
אבא, אתה תהיה נאמן? זה מגניב מאוד.
כן, אני שמח שאת מבינה את ההזדמנות, אמילי.
אני בטוח ששמעתן אותי אומר
שבריאות הנפש של האישה היא מטרה שיקרה מאוד לליבי.
מעולם לא שמעתי אותך אומר זאת.
זו הזדמנות מושלמת בשבילי להבטיח לעצמי מורשת.
כשאזכה במעמד הזה,
העיירה הזו תזכור
שדיקנסון הוא שם שיש לומר בכבוד.
נשמע טוב, אבא.
זה באמת מעולה.
והנאמנות הזו בידיים שלי, כל עוד נותיר רושם נחמד.
הם רוצים שחברי הוועד שלהם יהיו ממשפחות בעלות מעמד,
והרופא הראשי בכבודו ובעצמו ביקש במיוחד
שכולכן תצטרפו.
אז גבירותיי, לכרכרה!
יש! חופשת יום.
אני הולכת להביא את הכובעים שלנו.
תודה.
אבא, נשיג לך את הנאמנות הזו.
לא משנה מה אתה צריך, אתה יכול לסמוך עליי.
אביא את הסוסים. תהיו מוכנות בתוך עשר דקות.
אמילי, זה מסריח.
מה זאת אומרת?
זה לא ברור?
אבא שלך מנסה לכלוא אותי במוסד הזה.
אימא, על מה את מדברת?
זה התרגיל העתיק בספר של המאה ה-19.
נמאס לך מאשתך? הנישואים התקררו?
היא שתתה יותר מדי ביום ההולדת שלך,
לבשה את שמלת החתונה שלה ונפלה במדרגות?
פשוט תגיד שהיא משוגעת ותכלא אותה.
בחייך. אבא לא היה עושה דבר כזה.
אבא שלך קונבנציונלי מאוד, אמילי.
ובואי נודה באמת, לא הייתי בשיאי.
אימא, את חייבת לבוא.
אבא לא יודה בזה, אבל הוא זקוק לנו עכשיו יותר מאי פעם.
בסדר, תקשיבי לי.
אני מבטיחה שלא אצא מהמוסד בלעדייך.
את נשבעת? -כן.
עכשיו בואי ניכנס לכרכרה.
קדימה, זה יום אביב מקסים!
תישארי קרובה אליי, אמילי. קרובה מאוד.
הנה זה בא.
זקפו ראש, גבירותיי. זה הרופא הראשי.
חייכו. -כן, בסדר.
אדוארד דיקנסון. כבוד גדול להכיר אותך.
יום טוב, דוקטור. הכבוד כולו שלי.
לא, לא. באמת, אני מעריץ שרוף.
המאמר שלך "מקומה הראוי של אישה" גר על השידה שליד המיטה שלי.
אתה אדיב מדי.
ואני רואה שהבאת את נשות משפחתך היום.
כן. זו אשתי, אמילי.
וזו בתי, אמילי. -שלום.
וזו…
בתי השנייה. -לוויניה.
הן שמחות מאוד לקראת הסיור, נכון, בנות?
אני חשה מידה שפויה ביותר של התלהבות.
דוקטור, אני מתה על הפרחים ששתלת כאן.
האביב פשוט מופלא, מה?
פרחים חוזרים כמו חברים ותיקים שבכלל לא ידענו שהתגעגענו אליהם.
אני מניח שהיא לא פשוטה.
לא, אמילי שלנו פשוט ייחודית.
אני רואה.
אני פשוט אוהבת מאוד פרחים.
אני אוהבת פרחים אהבה נורמלית לגמרי.
בסדר. שנתחיל בסיור?
כן, זה יהיה כיף.
קדימה.
חבר יקר…
המלחמה נראית לי כמו מקום מרומז…
"מרומז."
המילה המושלמת.
רצית לדבר איתי, אל"ם?
כן, כן, אחי. תיכנס.
מה שלומך הבוקר, אחי?
אני בסדר. בדיוק עמדתי להתחיל את השיעור עם הגברים,
אבל אז זומנתי לכאן.
אפשר להגיד "הוזמנתי" במקום "זומנתי"?
אני רוצה להותיר לך אפשרות בחירה.
לשמור על קלילות. -בסדר.
מה קורה?
אני צריך את עזרתך במשהו היום.
זה חורג קצת מגבולות ההוראה.
יש לך מרחב לזה או שאתה מלא?
תלוי במה מדובר, מן הסתם.
כן.
בסדר, תשמע.
החיילים יעברו ביקורת מדים.
ביקורת מדים? בקושי יש להם מדים.
אני יודע. זה קשקוש, למען האמת.
אבל זה חלק מהאופן שבו אנחנו מחוללים שינוי.
שינוי?
לכיוון הכרה מלאה בגברים האלה והסמכה שלהם כחיילי האיחוד.
ככל שהגנרל סקסטון יראה
בגדוד המתנדבים הראשון של דרום קרוליינה גדוד לגיטימי,
הוא יוכל להלחיץ יותר את שרשרת הפיקוד.
עד לינקולן בכבודו ובעצמו.
ביקורת אחת עשויה לעשות את כל ההבדל.
אז חיוני שהם יתייחסו לזה ברצינות, אתה מבין?
הם צריכים להיראות נקיים, אלגנטיים, מוכנים.
אבוא לערוך את הביקורת אחר הצהריים.
בסדר.
המסר התקבל.
אבדוק איך אוכל לעזור.
מעולה.
התהליך הזה עובד.
אני מרגיש את זה.
וזה ההיכל הגדול שלנו.
אתם תראו שהבנות שלנו זוכות לטיפול מתקדם מאוד כאן.
יש לנו הבנה פרוגרסיבית מאוד במחלות נפש
שמשתרעת על פני כל מחלות הנפש הנשיות המודרניות,
החל מתשישות, השכלת יתר, וסת, עצלות, רווקות…
רווקות היא מחלת נפש?
לא, כן, יש לי תחושה שאתה צודק.
וכלה במאניה חמורה, מאניה כרונית, נימפומאניה ומלנכוליה.
היא ידועה יותר בשם צער.
גברת דיקנסון מתאבלת לאחרונה
על מותה של אחותה.
אוי, אדוארד. לא נכון! שקרן שכמוך.
שאני אתאבל על אחותי היחידה? מה פתאום!
התגברתי על זה. ברוך שפטרנו ממנה.
בואו איתי.
שמעת את זה?
את מה, יקירתי?
אולי זה היה רק בראש שלי.
קורה הרבה שאת שומעת דברים בראש?
כן. לאמילי יש דמיון פורה. היא מחוננת מהבחינה הזו.
מעניין.
בואו איתי.
משהו לא בסדר במקום הזה.
אמילי, את לא יכולה ליהנות מיציאה משפחתית כיפית?
חשבתי שאת רוצה לעזור לאבא להותיר רושם טוב.
אני רוצה, אבל אני חושבת שמגיע לאבא לדעת
אם קורה כאן משהו חשוד.
- אין כניסה -
דוקטור, למה נועדה הדלת הזו?
היא מובילה לחדר אחר.
בטח, איזה מין חדר?
פשוט חדר שנועד למטופלות שזקוקות לפרטיות רבה יותר.
את ודאי יכולה להבין את זה, אמילי.
היא הייתה תמיד חובבת פרטיות.
באמת?
אדוארד, יש עניין מסוים שאני רוצה לדבר איתך עליו בפרטיות.
בשמחה, כן.
הגבירות?
אל תדאג. נפקח עליהן עין.
ויש עיניים בכל מקום.
אני סקרן לדעת מה המדיניות שלכם לגבי הטבעת שמות בבניין.
רגע. לאן אימא נעלמה?
בחיי. זה חדר נחמד.
אפשר לעזור לך?
אני מתנצלת.
לא התכוונתי להפריע… -את מתלוצצת?
דבר לא מפריע לי כאן. מעולם לא הייתי רגועה יותר.
באמת?
אין בעולם מקום שאישה זוכה בו ליחס טוב יותר
מאשר במוסד לחולי נפש.
הצוות מבשל ומנקה, מטפיח את הכריות שלי.
זה גן עדן.
הטפט, יש אנשים בטפט, דוקטור!
הרופא הזה מנומס מאוד.
רק רגע.
אז את לא…
משוגעת?
לא. לא יותר ממך.
רק באתי לכאן למנוחה שהייתי זקוקה לה מאוד.
אז את פשוט נחה כל היום ואיש לא מצפה ממך לדבר?
בינגו.
דוקטור. דוקטור!
משהו מוזר בטפט הזה!
היי, זה התרגיל שלי. תשיגי תרגיל משלך.
תמצאי את אימא. אכנס לבדוק מה יש כאן.
וואו, מגניב.
כלומר, אם זה לא היה מחריד כל כך.
אימא, אני נשבעת, אם את לא כאן,
אדווח בקבלה שאת נעדרת.
היי, ראית אישה בגובה…
אני מצטערת מאוד. אותיר אותך לרגשות שלך.
זה בסדר. דווקא אשמח מאוד לחברה.
אני פלורנס.
את בטוחה? אני לא רוצה להפריע.
לא, אני תמיד בוכה. אבחנו אותי כסובלת מאבל מוגזם.
אני פשוט לא מצליחה להפסיק לבכות.
זה נשמע מטהר, לפחות.
איבדתי את אהובי למלחמה לפני חודשיים
ואני במצב הזה מאז.
אני יודעת שאת לא מכירה אותי, אבל תאמיני לי
שאני יודעת בדיוק מה עובר עלייך, ב-1,000 אחוזים.
אני מדמיינת את הגופה שלו שכובה, קרה, בשדה הקרב.
הזרועות שנהגו לחבק אותי.
השפתיים שנהגו לנשק אותי. -כן.
ואלוהים, השיער שלו. היה לו שיער נפלא.
מה היה שמו?
השם המתוק בעולם.
ג'וזף ליימן.
ג'וזף היה האהוב שלך?
הייתי צריכה להינשא לו כשיכולתי.
הוא הציע לך נישואים?
בערך.
מה?
למרות שאהבתי את ג'וזף בכל נשמתי…
כן.
לבו היה שייך תמיד למישהי אחרת.
מי? המנוול הזה. אביגיל? וירג'יניה?
לא. איזו טמבלית מאמהרסט.
הוא קרא לה ויני.
ברצינות?
זה פשוט נורא.
אני יודעת.
אבל בכל אופן, הוא מת.
אלוהים אדירים.
נכון, הוא מת.
מה אתה עושה?
מסדר מחדש את המשרד שלי.
כפי שאת ודאי זוכרת, אני מקים משרד עורכי דין משלי.
לא ידעתי שאתה רציני.
כן, כבר בחרתי שם והכול.
"יומרה".
שום "אדון", שום "ובנו",
פשוט "יומרה".
אז כן, אפשר להגיד שאני רציני מאוד.
אז אני מניחה שאתה רציני גם לגבי גירושים ממני
ולקיחת משמורת על הבן שלנו.
כן.
אני רק צריך לסדר את הניירת.
הייתי מעדיפה שלא תעשה את זה.
אני… אני לא רוצה שתעזוב אותי, אוסטין.
למה שאשאר?
חשבתי על זה, הנישואים שלנו לא שגרתיים.
זו לשון המעטה.
אז אולי כדאי שנהיה גם הורים לא שגרתיים.
מה זאת אומרת?
זאת אומרת שאני רוצה שתגדל את התינוק הזה איתי.
אני לא רוצה שתהיה אב קר ומרוחק כמו זה שהיה לי.
אני מצטערת שלקח לי זמן לקלוט את זה,
אבל אני מקווה שתאמין לי עכשיו ו… ותיתן לנו הזדמנות.
תודה.
אני אשמח.
טוב, יש ילד קטן שאין לו שם שזקוק לחיתול בד נקי.
תתחיל לעבוד.
דיקנסון.
כאדם שמעוניין בנאמנות…
אתה ודאי מכבד את דעתי הרפואית, נכון?
ודאי, דוקטור.
אז עליך לבטוח באבחון המקצועי שלי,
שבתך אמילי…
מטורפת.
היא לא מטורפת.
לא, היא פשוט משוררת.
למען השם, בנאדם, אתה לא מבין מה קורה כאן?
כשבן משפחה אחד הוא חולה נפש,
המשפחה כולה מושפעת מכך.
תן לה לבלות כאן קצת.
לעבור כמה מה… טיפולים החדשניים שלנו.
אחרי הכול,
זה המוסד לחולות נפש הטוב בחוף המזרחי.
אתה רק צריך למסור אותה לידינו.
אם תתקרבי בעוד צעד אחד, אתקע את זה באבי העורקים שלי.
אבי העורקים נמצא בחזה.
טוב לדעת.
זו אבי?
בפעם האחרונה, אני לא מסתירה גלולות מתחת ללשון.
אבי.
רגע, אמילי דיקנסון?
החברה הכי טובה שלי באה לבקר אותי? מרגש!
אבי, מה את עושה כאן? את בסדר?
שלומי מדהים! חוץ מהעובדה שאני לא רואה.
האחות לקחה את המשקפיים שלי. היא אמרה שאני מסכנת את עצמי.
מה שלומך?
איך הגעת למקום הזה?
איך מישהי מכם הגיעה לכאן?
הלכתי להילחם במלחמה וזרקו אותי לכאן.
הם לא יכלו להתמודד עם המגדר שלי.
בעלי, האב דניאל בליס, הכניס אותי לכאן.
אבל זה סבבה כי זה החבר החדש שלי.
למה בעלך עשה את זה?
הוא אמר משהו על כך
שהשתתפתי בשריפת דגלים בהפגנה מקומית של הסופרג'יסטיות.
הוא לא היה מרוצה מקבלת ההחלטות שלי וחשב שאני מעצבנת באופן כללי.
אני עושה מירכאות עם האצבעות, אבל לא רואים.
כמה זמן את כבר כאן?
שאלה טובה.
לא נותנים לנו לעקוב אחרי הימים,
או לקרוא, או לכתוב,
ולא נותנים לנו אוכל מלבד הגלולות הקטנות.
אבל הגלולות כיפיות. הן הופכות את כל העניין למשתלם.
עלינו להוציא אותך מכאן. התנאים האלה איומים.
שלא לדבר על כך…
שהמקום לא סניטרי.
זה לא נורא. פגשתי כאן חברות.
היי, נערת הבובה!
אני מתה על הכלבה.
אני אעזור לך לברוח מכאן.
אני אעזור לכולכן לברוח.
מגיע לאבא שלי לדעת
מה קורה במרתף של המוסד הזה.
זו הפרה בוטה של זכויות האישה.
בסדר, עכשיו את מדברת לעניין.
בנות, תקשיבו. זו התוכנית.
הכנתם שיעורי בית אמש?
בקטנה, היה לי קשה. לא אשקר לכם.
כן, כתבתי משפט.
"זה המשפט הנפלא שלי."
די…
בחיי, אוורט, זה טוב. -מה?
מעולה. -מצוין.
תלמידים. -ברכותיי.
לא יהיה שיעור היום.
במקום זאת, נעבור ביקורת מדים.
וואו, היגינסון באמת חצוף מספיק, מה?
אחי, אני אחסר לכם בקשקוש הזה.
אין כל הצדקה לביקורת נוספת.
לא. היגינסון הבטיח לי
שאם תעברו את הביקורת, אתם עשויים לקבל את כלי הנשק שלכם.
כן, אבל לא נעבור. אנחנו אף פעם לא עוברים.
טוב, לא עם הגישה הזו.
לא, בנאדם. לא עם המדים המרופטים האלה.
חצי מהם נלקחו מגופות.
או נגנבו מבתי מטע.
מאיזו בחינה אלה מדים? אני לובש קרדיגן.
הם גורמים לנו להיכשל.
כן, ואז הם ישתמשו בכישלון שלנו כתירוץ לא לתת לנו נשק.
לא, אחי.
תשמעו, כולם.
אי אפשר לוותר על הביקורת.
זה ייתן לכולם תירוץ לוותר עליכם.
ומי יודע?
אם תעברו אותה, אולי תקבלו את הנשקים שלכם מוקדם יותר.
נמאס לי מ"מוקדם". אני רוצה "עכשיו". אני רוצה להגיע לעתיד.
בעתיד שלך, מייקל ג'ורדן,
סנדלרים יכינו נעליים מיוחדות לכבודך.
זה נשמע מגניב, כל עוד יהיו טובות מאלה.
כל נעליים טובות מאלה.
לעזאזל. -שיט.
תקשיבו.
אתם תעברו את הביקורת הזו, בסדר?
כי אני אעזור לכם.
כן? ואיך בדיוק תעשה את זה?
תראה את הז'קט הזה. אין לו שרוולים.
למזלכם, יש לי דבר כזה.
מה זה לעזאזל?
זו ערכת עקרת הבית שלי.
מה עקרת בית?
מחט, אצבעון, חוטים בכל הצבעים.
חשבתם שהחליפה היוקרתית שאני לובש
משתמרת מעצמה, נכון?
אני מתקן אותה בכל ערב.
על מנת שאיראה רענן.
איזה קטע. הבנאדם יודע לתפור.
כן. -אני מכיר כמה תרגילים.
אשתי, בטי, היא התופרת הטובה בניו אינגלנד.
נראה שנדבקתי קצת בקסם שלה.
יש לך אישה?
היא הייתה אשתי.
אני כבר לא בטוח איך לקרוא לה.
היא זו שאתה כותב לה תמיד בלילה?
כן.
לאשתי ולבת שלי, הלן.
אני כותב להן, אבל לא שולח את המכתבים.
שמתי לב. למה?
אני פשוט חושב שאולי עדיף שישכחו אותי.
כי רוב הסיכויים שלא אפגוש אותן שוב.
אז אני סתם מחטט בפצע שלא יחלים לעולם.
עדיף להן שימשיכו הלאה
ואני אשמור את הזיכרונות שלהן…
לעצמי.
בחיי. זה טרגי.
העולם פירק את המשפחה שלי.
כמו שעשה למשפחות רבות.
ולצערי, מיומנויות התפירה שלי לא יכולות לתקן קהילה שבורה או לב שבור.
אבל אני יכול לתקן…
מדים.
תראו את זה.
בסדר.
וואו.
התפרים האלה מעולים.
אולי יש לנו סיכוי לעבור את הביקורת.
אני מאמין בנו.
היי, ארסמוס, מה אומר החזון שלך?
הוא אומר, "פשוט תעשו את זה."
בסדר, אני בעניין.
מהפך! -כן!
- אספקה -
טוב…
אני חייב להודות שאתם נראים כמו גדוד אמיתי.
לא סתם צבא מתנדבים.
יש לי שאלה אליכם.
אתם רעבים?
תמיד. למה?
כי טרפתם את המשימה ולא הותרתם פירורים.
רגוע, בנות. תתנהגו רגיל.
וכן, אצל חלק מכן, זה אומר שעליכן להתנהג כמו משוגעות.
כשהאחות תגיע עם הגלולות, נברח.
תתפזרו.
הגיע הזמן לתרופות. תסתדרו.
אמרתי לכן להסתדר.
ו…
קדימה!
"קצת שיגעון באביב,
עושה טוב אפילו למלך.
אבל יהיה האל עם הליצן
שמביט בתמיהה על הסצנה העצומה,
על הניסוי הירוק הגדול
כאילו היה שלו."
אנחנו חייבים לעזוב? אני נהנית מאוד.
כן, אולי כדאי שנישאר.
אשמח להכיר את האנשים בטפט טוב יותר.
אולי לשתות קצת תה.
תודה על הסיור, דוקטור.
אני מקווה שנוכל לסגור את עניין הנאמנות.
עם כל הכבוד, אני פשוט לא חושב שאוכל להציע לך מקום בוועד המנהלים
כשאתה מסרב לקבל את דעתי הרפואית על הבת שלך.
מה הוא אומר?
הוא חושב שאמילי צריכה להישאר כאן.
מה? אמילי לא המשוגעת בינינו. אני המשוגעת.
תאשפז אותי. תאשפז אותי לעשורים רבים.
אקח את החדר הכחול אם הוא פנוי.
ראיתי זאת בעבר. אימהות מנסות לתפוס את מקום בנותיהן.
הקרבה אצילית, אבל לא אאפשר אותה.
אמילי היא זו שצריכה להתאשפז.
כן, אבל אנחנו מדברים עליה הרבה כל כך ואיפה היא?
איפה אמילי?
זו מחאה!
תתבייש לך.
לקחת את החיים של הבנות האלה ושיבשת אותם.
אבל גם אני משוגעת. הצילו! אני פסיכית לגמרי.
אימא, אני מנסה להוביל מחאה.
אתה רואה? מחאה?
דרישת זכויות האישה? מרי אזרחי?
אלה דוגמאות קלאסיות של נזק מוחי רציני.
סליחה שאני שפויה בעולם לא שפוי.
אני לא יודע מה נכנס בה.
אבא, אתה צריך לדעת את האמת לגבי המקום הזה.
נשים מוחזקות כאן בניגוד לרצונן.
הן מאובחנות לא נכון, חוות התעללות, מניפולציה, מקבלות יותר מדי תרופות…
אני אוהבת את הגלולות.
בסדר, אבי, אני מסתדרת. -אני יודעת.
אבא, זה לא מוסד פרוגרסיבי.
האמת היא שקשה לי להאמין שמקומות כאלה ישרדו בעתיד,
הם פשע נגד האנושות.
יזכרו אותם לרעה.
אדוארד, אתה רוצה לעזור לבתך, לא?
ודאי שכן.
אז עליך להשאיר את אמילי כאן, איתי,
סביר להניח שלכל חייה.
רק תן לי אישור ואני אסדר הכול.
לא, אני לא… -רגע, מה?
אבא, על מה הוא מדבר?
אם. -אתה לא יכול להשאיר אותי כאן.
לא, אבא, לא תעשה את זה, נכון?
אם לא תעשה זאת, לא תוכל להיות נאמן.
לא, לא אעשה זאת.
דוקטור, מקומה של בתי אמילי בבית איתי.
ואם זה אומר שאאבד את הנאמנות שלך, לו יהי.
רגע, אז אתם לוקחים גם אותי הביתה או…
אחר צהריים טובים, פרדי.
יום מקסים, מה? קיבלתי דואר?
בבקשה, מר דיקנסון.
- מר אוסטין דיקנסון -
אני מצטער.
מצטער? על מה?
- משטרה צבאית -
גיוס רשמי על פי חוק לצבא ארצות הברית… -
ביקורת! פלוגה.
סדר את הצווארון.
הנרי, ההשפעה שלך ניכרת. הם נראים כמו חיילים אמיתיים.
רבותיי, עברתם את הביקורת הראשונה שלכם.
אני גאה בכם מאוד.
ידעתי שהם יצליחו.
ובדיוק בזמן.
אדוני?
פלוגה של הקונפדרציה נמצאת בדרך.
הקרב בדרך לבופורט, חברים.
תהיה אלימות, כמובן,
אבל אולי, אם נישאר פתוחים לרעיון,
נזכה גם לדיאלוג מועיל במידה מסוימת.
מבקש רשות לדבר בחופשיות, המפקד.
הרשות ניתנה.
אתה אומר שיש קרב בדרך? -כן.
זה אומר שנקבל כלי נשק, המפקד?
אני מקווה מאוד שאוכל לאפשר זאת.
"לאפשר"? מה זה אומר?
מתי נקבל רובים, המפקד?
אין לי תאריך יעד מדויק.
אבל…
אני אשלח לגנרל סקסטון מכתב שמנוסח בתוקפנות עכשיו,
ואז פשוט… נחכה ונראה.
שוב, אני גאה בכם מאוד על העבודה הקשה שלכם.
אני רואה אתכם. אני מכיר בזאת.
אני מודה לכם.
פלוגה, משוחררים.
אתה מבין למה אני מתכוון? זה לא משתנה.
הוא אומר שהוא עוזר לנו, אבל הוא לא עושה זאת.
אנחנו נעמוד כאן כמו שוטים כשיגיע הקרב.
מה הוא מצפה שנעשה? שנסתדר בשורה ונמות?
הלו!
אנחנו במלחמה נגד חבורה של גזענים שסובלים מחרדה כלכלית.
אני צריך כלי נשק!
לטעון.
אני חושב שאני מפחד.
אפשר לעשות חיבוק קבוצתי?
ברור. -בחייך, אחי.
בחייך, אחי, אנחנו לצדך.
אנחנו יחד בסיפור הזה.
אני מצטער שהקשבתי לו.
זה אבוד, בנאדם. לעולם לא נהיה חיילים אמיתיים.
חייבת להיות דרך.
אתם צדקתם. אסור לנו לחכות עוד.
אז מה תעשה?
אני אחשוף את השטויות שלו.
תודה.
אני שמחה שהקפצנו את אבי הביתה מהמוסד.
כן, אל בעלה שהכניס אותה לשם מלכתחילה.
אבא, אני מצטערת מאוד.
רציתי שהיום הזה יעבור בהצלחה. לא התכוונתי שתפספס את זה בגללי.
לא, זה בסדר. זה באמת לא נראה מתאים.
תודה שלא השארת אותי שם.
בתי, אין לך סיבה להודות לי.
לא, הייתי חייב לך.
על מה?
על שעמדת לצדי כשאחרים בחרו לא לעשות זאת.
שלא תחשבי שלא הבחנתי בתמיכה שלך, נערתי היקרה.
אני גווע ברעב, גם את?
אימא? מה בתפריט הערב?
אימא, לאן את הולכת?
למיטה. אל תפריעו לי.
לתנומה של 20 דקות או…
עד שהמלחמה תסתיים.
תרגום: אסף ראביד