Je vážně úžasné, že děláme tyhle sady na šití pro vojáky.
Dáváme jim nástroje, aby si zase sešili uniformy.
Ano.
I když samozřejmě občas věci spravit nejde.
Někdy je nohu nutné amputovat.
Prostě ji odříznout, aby se zachránil zbytek těla.
A pak jdeš prostě dál bez té nohy a děláš, žes vlastně ani nikdy dvě nohy neměla.
Říká se jim šitíčka, Emily.
Kéž bych měla manžela a mohla na něj šít.
Ta šitíčka by působila originálněji, kdyby byla od něčí manželky.
Víte, osobně jsem teď vděčná, že jste ani jedna neodešly z domu,
když mě opustil syn
a pravděpodobně nikdy nepoznám vlastní vnouče.
Nemůžu uvěřit, jak se k nám Austin chová. Nenapadlo mě, že může být tak krutý.
A, popravdě, Sue tomu nepomáhá.
To rozhodně ne. Leda že řekla něco tobě, Emily?
Ne, nemluví se mnou.
Je zvláštní pocit je celé dny ani nevidět.
Ano, Austin i Sue jsou hned vedle, ale jako by byli mnohem dál.
Ano, je to děs.
Musíme ale přijmout, že tohle je teď naše rodina, mami.
Jsme jako ten voják, co přišel o končetinu.
Vyjdeme z toho silnější.
To doufám.
Ale nejsem si jistá.
No, já to vím.
Nemůžeme se vzdát naděje. Naděje je vše, co máme.
I když se vše zdá tak chmurné, není pošetilé chovat naději.
Dámy, nastupte si do vozu. Jedeme do blázince.
Dickinsonová
Tak trochu zmatku na jaře
Co prosím?
Ano. Dnes Dickinsonovi podnikají
rodinný výlet do úžasného nového ústavu,
kde mi předběžně nabídli prestižní pozici člena rady.
Northamptonský ústav pro choromyslné ženy.
To jsou děsivá místa.
Jestliže se dostaneme pryč z domu, jsem nadšená. Potřebuji změnit prostředí.
Vidíš?
Tati, udělají tě členem rady? Paráda.
Ano. Jsem rád, že vnímáš příležitost.
Jak jste ode mě už jistě slyšely,
duševní hygiena žen je věc blízká mému srdci.
Tos nikdy neříkal.
Toto je ideální příležitost, abych upevnil svůj odkaz.
Když si zajistím tuhle pozici, toto město si zapamatuje,
že jméno Dickinson se vyslovuje s úctou.
Mně to zní dobře, tati.
Je to skvělé.
A to místo v radě mám v kapse, pakliže všichni uděláme dobrý dojem.
Mají rádi, když jsou členové rady z morálně bezúhonných rodin,
a sám hlavní lékař konkrétně požadoval, abyste všechny přijely se mnou.
Nuže, dámy. Do vozu!
Ano! „Denvolená.“
Přinesu nám čepce.
Děkuji.
Tati, my ti to místo v radě získáme. Na mě se můžeš spolehnout.
Dojdu pro koně. Za deset minut.
Emily, něco mi tu nevoní.
Co tím myslíš?
Není to zřejmé? Otec mě chce do toho blázince zavřít.
Mami, co to říkáš?
Je to nejstarší trik 19. století. Žena tě omrzela? Manželství vyčpělo?
Na tvé narozeniny přebrala, vzala si svatební šaty a spadla ze schodů?
- Řekni, že je šílená, a zavři ji. - No tak. To by táta neudělal.
Tvůj otec je velmi konvenční, Emily.
A vážně to nebyla má nejlepší chvilka.
Mami, musíš jet s námi. Táta to nepřizná, ale teď nás nutně potřebuje.
Tak jo, poslouchej mě.
Slibuju ti, že z toho blázince neodjedu bez tebe.
- Přísaháš? - Ano.
Tak pojďme do vozu.
Pojďte! Já nádherný jarní den!
Drž se blízko, Emily. Moc blízko.
Tady máš.
Tak mile. Je to hlavní lékař.
- Usmívat. - Jo, dobře.
Edward Dickinson. Je mi ctí vás poznat.
Dobrý den, doktore. Ne, mně je ctí.
Ale ne, ne. Vážně, moc vás obdivuji.
Vaše esej „Ženy a jejich místo ve světě“ má stálé místo na mém nočním stolku.
Jste moc laskavý.
A vidím, že jste dnes přivedl ženy ze své rodiny.
Ano, to je má žena Emily.
- A tohle je má dcera Emily. - Dobrý den.
A tohle je…
- …má druhá dcera. - Lavinia.
Moc se těší na prohlídku. Že, děvčata?
Jsem do zcela příčetné míry nadšená.
Pane doktore, moc se mi líbí ty květiny tady.
Jaro je naprosto nádherné, viďte?
Kytky se vrátily jako staří známí, než jsme se nadáli.
Předpokládám, že s touhle máte plné ruce práce.
Ale ne. Naše Emily je prostě jedinečná.
Vypadá to tak.
Zkrátka vážně miluju květiny.
Mám květiny ráda do úplně normální míry.
Výborně. Tak kde začneme s prohlídkou?
Ano, bude to zábava.
Pojďte.
…drahý příteli,
válka mi připadá jako tak nesouměrné místo.
„Nesouměrné.“
Ideální výraz.
- Chtěl jste mě vidět, plukovníku? - Ano, ano! Můj bratře. Pojďte dál.
Jak se dnes ráno cítíte, bratře?
Je mi dobře. Chystal jsem se zahájit hodinu s muži,
ale byl jsem povolán sem.
Můžeme říkat „pozván“ místo „povolán“?
Chci vám nechat volitelnost.
- Zachovat volnost. - Dobře.
Co se děje?
Potřebuji od vás dnes s něčím pomoct. Je to trochu mimo obor učení.
Zvládnete to? Nebo nemůžete?
Záleží asi na tom, o co jde.
Pravda.
Tak dobře. Má se to takhle.
Vojáky čeká inspekce uniforem.
Inspekce uniforem? Sotva vůbec nějaké uniformy mají.
Já vím. Je to hovadina, upřímně řečeno.
Ale přispívá to k tomu, jak vychýlíme křivku.
Křivku?
Směrem k plnému uznání a zplnomocnění našich mužů jako vojáků Unie.
Čím víc bude generál Saxton mít první dobrovolnickou jednotku za legitimní,
tím větší tlak může vyvinout na nadřízené.
Až po Lincolna.
Jedna inspekce může změnit vše.
Je tedy nezbytné, aby to chlapi brali vážně, rozumíte?
Musejí vypadat čistě, úhledně a připraveně.
Dnes odpoledne tu inspekci osobně provedu.
Dobře.
Rozumím.
Uvidím, jak dokážu pomoct.
To si pište.
Tenhle proces je v chodu.
Cítím to.
A toto je náš hlavní sál.
Uvidíte, že se našim dívkám dostává špičkové péče.
Máme velmi pokrokový přístup k duševním onemocněním,
mezi něž patří všechny soudobé ženské choroby,
od vyčerpání přes nadměrné vzdělání, menstruaci, lenost, neprovdanost…
Být neprovdaná je duševní nemoc?
Ne, ano, zdá se to logické.
Přes akutní mánii, chronickou mánii, nymfomanii po melancholii.
Ta je známější jako žal.
No ano, tady paní Dickinsonová nedávno truchlila kvůli úmrtí sestry.
Ale Edwarde. Netruchlila! Ty lháři!
Já že bych truchlila pro svou jedinou sestru? To těžko!
Překonala jsem to. Zaplať pánbůh, že je po ní.
Pojďte tudy.
- Slyšeli jste to? - Slyšeli co, drahá?
Asi to bylo jen v mé hlavě.
Stává se to často, že něco slýcháte v hlavě?
Ach ano. Emily má značnou představivost. Je v tomto směru velmi obdařená.
Zajímavé.
Pojďte.
Něco tady nehraje.
Emily, nemůžeš si prostě užívat příjemný rodinný výlet?
Chtělas tátovi pomoct udělat dobrý dojem.
Ano. Táta si ale zaslouží vědět,
jestli se tu neděje něco podezřelého.
NEVSTUPOVAT
Pane doktore, kam vedou ty dveře?
- Ty vedou do další místnosti. - Jistě. Do jaké místnosti?
Do místnosti určené pro pacienty, kteří vyžadují o něco větší soukromí.
No ano, to ty jistě chápeš, Emily?
Vždycky totiž toužila po soukromí.
Skutečně?
Edwarde, rád bych s vámi určité věci probral v soukromí.
Ale jistě, ano.
No a dámy?
Nemějte obavy. Budeme je mít na očích.
A oči máme všude.
Jsem jen zvědavý, jak se stavíte k rytí jmen do budovy?
Počkat. Kam šla máma?
Bože. To je nádherný pokoj.
Mohu vám pomoci?
Omlouvám se.
- Nechtěla jsem obtěžovat… - Žertujete?
Tady mě nic neobtěžuje. Nikdy jsem se necítila tak dobře.
Doopravdy?
Nikde na světě se ženě nedostane tak dobrého zacházení jako v blázinci.
Zdejší personál zastane vaření i uklízení a načechrává mi polštáře.
Je to ráj.
Ta tapeta. Na té tapetě jsou lidi, doktore!
Tenhle má báječný přístup k pacientům.
Počkat.
Takže vy nejste…
Blázen?
Ne. Ne víc než vy.
Dopřávám si tu jen tolik potřebný odpočinek.
Takže jen celý den odpočíváte a nikdo od vás nic neočekává?
Trefa.
Doktore. Doktore!
Na té tapetě je něco divného!
Hele! To je můj kousek. Vymyslete si vlastní.
Najdi mámu. Kouknu, co je uvnitř.
Ty jo, bomba.
Kdyby to nebylo naprosto děsivý.
Mami, jestli nejsi tady, přísahám, že tě půjdu nahlásit jako pohřešovanou.
Zdravím. Neviděla jste ženu, co je asi…
Omlouvám se. Nechám vás tu o samotě.
To je dobrý. Uvítala bych nějakou společnost.
Jsem Florence.
Jste si jistá? Nerada bych rušila.
Ale ne, pláču pořád. Diagnostikovali mi nadměrný žal.
Prostě nemůžu přestat plakat.
To aspoň vypadá očistně.
Teprve před dvěma měsíci mi válka vzala milence
a od té doby jsem na tom takhle.
Vím, že mě neznáte, ale věřte mi, když vám povím,
že vím přesně, co prožíváte. Tak na tisíc procent.
Představuju si jeho chladné tělo ležet na bojišti.
Ty paže, které mě objímaly.
- Ty rty, které mě líbaly. - Ano.
A, ach bože, jeho vlasy. Měl tak nádherné vlasy.
Jaké měl jméno?
To nejlíbeznější jméno na světě.
Joseph Lyman.
- Joseph byl váš milenec? - Měla jsem si ho vzít, když jsem mohla.
On vás požádal o ruku?
No, tak nějak.
Co?
I když jsem Josepha z celého srdce milovala…
Jo.
…jeho srdce vždy patřilo jiné.
Kdo to byl? Ten parchant. Abigail? Virginia?
Ne. Byla to nějaká blbka z Amherstu.
Říkal jí prostě Vinnie.
Vážně?
To je tak hrozné.
Já vím.
Ale stejně je mrtvý.
Ježíši.
Pravda, je mrtvý.
Co děláš?
Předělávám si kancelář.
Jak víš, rozjíždím vlastní právnickou firmu.
Nedošlo mi, že to myslíš vážně.
Jo. Už mám vybraný název a všechno.
„Šmrnc.“
Žádný „advokát“, žádný „a syn“.
Jen „Šmrnc“.
Takže jo, řekl bych, že to myslím dost vážně.
Tak předpokládám, že myslíš vážně i ten rozvod
a získání našeho dítěte do péče.
Jo.
Jen musím vyřešit nějaký papírování.
Radši bych, kdybys to nedělal.
Neopouštěj mě, Austine.
Proč bych zůstával?
Říkala jsem si, že máme netradiční manželství.
To je slabý slovo.
Tak bychom možná mohli být i netradiční rodiče.
Jak to myslíš?
No, ráda bych, abys to dítě vychovával se mnou.
Nechci, abys byl nějaký chladný, odtažitý otec, jako byl ten můj.
Mrzí mě, že mi to nedošlo dřív,
ale doufám, že mi teď budeš věřit a dáš nám šanci.
Děkuju.
To by se mi líbilo.
No tak jeden chlapeček beze jména potřebuje čistou látkovou plenku.
Dej se do práce.
Dickinsone.
Jako člověk se zájmem o místo v radě
jistě uznáváte můj lékařský názor, ne?
Jistěže, doktore.
Tak musíte věřit mé profesionální diagnóze,
která zní, že vaše dcera Emily…
…je blázen.
Ona není blázen.
Ne. Je jen básnířka.
Ach bože, člověče. To nevidíte, co se tu děje?
Když je jeden člen rodiny duševně chorý,
zasáhne to celou rodinu.
Ať tu stráví nějaký čas.
Podstoupí některé z našich pokrokových terapií.
Nakonec jsme nejlepší ústav pro choromyslné ženy na východním pobřeží.
Musíte jen podepsat umístění.
Ještě krok blíž a vrazím si to do aorty!
Aortu máte v hrudníku.
Dobrý vědět.
To je Abby?
Tak naposled, žádný prášky pod jazykem neschovávám.
Abby.
Emily Dickinsonová?
Má nejlepší kamarádka mě přišla navštívit? Jsem dojatá!
Abby, co tu děláš? Jsi v pořádku?
Vede se mi skvěle! Teda kromě toho, že vůbec nevidím.
Sestra mi vzala brýle. Prý jsem nebezpečná sama sobě.
Jak se máš?
Jak to, žes skončila tady?
Jak se sem dostal kdokoli z vás?
Já šel do války a šoupli mě sem. Nevěděli si rady s mým pohlavím.
Mě sem dal manžel, pastor Daniel Bliss.
Ale nevadí, tohle je totiž můj novej kluk.
Proč by to tvůj manžel dělal?
Říkal něco o tom,
že jsem pálila vlajky při nějakým místním protestu sufražetek.
„Nebyl nadšen“ mými rozhodnutími a shledával mě „celkově otravnou“.
Dělám prstama uvozovky, ale to nepoznáš.
Jak dlouho tu jsi?
Dobrá otázka.
Nenechají nás počítat dny
ani číst ani psát ani nám nedaj nic k jídlu kromě těch prášků.
Ty jsou ale fajn! Kvůli nim to za to stojí.
gMusíme tě odsud dostat. Tyhle podmínky jsou příšerný!
A navíc i…
…nehygienický.
Není to tak zlý. Našla jsem si tu přátele! Hej! Panenková holko!
Tu mrchu miluju.
Pomůžu ti odtud utéct.
Všem vám pomůžu utéct.
Otec si zaslouží vědět, co se děje ve sklepě tohoto ústavu.
Tohle je hrubé porušení práv žen.
Jo, tak se mi to líbí!
Dámy, poslouchejte. Plán je takovýhle.
Máte hotový domácí úkol?
Přiznávám, že mi to nešlo. Nebudu lhát.
Ano, já napsal větu.
„Tohle je má skvělá věta.“
To…
- Sakra, Everette, to je dobrý. - Co?
- Dobrý. - Výborně.
- Studenti. - Gratuluju.
Dneska žádná hodina nebude.
Místo toho nás čeká inspekce uniforem.
Ty jo, ten Higginson má teda drzost, co?
Hele, z těch kravin mě vynechte.
- Další inspekce je zbytečná. - Ne. Higginson mě ujistil,
že když tou inspekcí projdete, můžete konečně dostat zbraně.
Jo, ale my neprojdeme. Jako vždy.
No tak s takovým přístupem jistě ne.
Ne, člověče. Ne s těmahle otrhanejma uniformama.
Z nichž půlku sundali z mrtvol.
Nebo ukradli z plantážního domu.
Co je to za uniformu? Doslova mám na sobě svetr.
Chtějí, ať neuspějeme.
Jo. Neúspěch využijou jako výmluvu, aby nám nedali zbraně.
Ne, brácho.
Poslouchejte. Všichni.
Nemůžeme inspekci jen tak vynechat.
To by byl víc než dostatečný důvod, aby se na vás všichni vykašlali.
A kdo ví?
Jestli projdete, třeba zbraně dostanete ještě dřív.
Kašlu na „brzo“. Chci „teď“. Chci do budoucnosti.
V tvé budoucnosti, Michaele Jordane, budou ševci dělat boty na tvou počest.
To zní skvěle. Jen když budou lepší než tyhle.
Lepší je cokoli.
- Sakra. - No do hajzlu!
Poslouchejte.
Vy tou inspekcí projdete, jasný?
Protože já vám pomůžu.
Jo? A jak přesně to uděláte?
Koukněte na tohle sako. Nemá vůbec žádný rukávy.
No, naštěstí pro vás mám tohle.
Co to sakra je?
To je moje šitíčko.
Jaký šitíčko?
Jehla, náprstek, nitě všech barev.
Nemyslíte snad, že tenhle elegantní oblek drží pohromadě nedotčený, že ne?
Každý večer ho zašívám.
Udržuju si úhledný vzhled.
Jsem v šoku. Ten to s jehlou umí.
- Jo. - Znám pár triků.
Moje žena Betty je nejlepší švadlena v Nové Anglii.
Kousek jejího kouzla se asi přenesl na mě.
Vy máte ženu?
No, byla to má žena.
Nevím jistě, jak ji nazvat teď.
To jí vždycky v noci píšete?
Jo.
Své ženě a své dceři Helen.
Píšu jim, ale ty dopisy neodesílám.
Jo, toho jsem si všiml. A proč to?
Možná je lepší, aby na mě zapomněly.
Protože je nejspíš už nikdy neuvidím.
Tak proč jitřit rány, které se už nemůžou zhojit?
Raději ať jdou dál a já si prostě nechám vzpomínky na ně…
…pro sebe.
Sakra. To je tragický.
Svět mou rodinu rozerval.
Tak jako spoustu našich rodin.
A neumím šít tak dobře, abych zalátal zlomenou společnost nebo zlomené srdce.
Co ale spravit umím…
…je uniforma.
Koukejte.
Bezva!
- Paráda. - Ty jo.
Ty jo, ty stehy jsou parádní.
Možná máme šanci tu inspekci dát.
Já v nás věřím.
Hele, Erasme, jak to vypadá v tvých vidinách?
- Stojí tam: „Jen do toho.“ - Fajn, jdu do toho.
- Přešívání! - Jo!
PROVIANT
Tedy…
Musím říct, že všichni vypadáte jako skutečná jednotka.
Nejen jako dobrovolnická armáda.
Na něco se vás zeptám.
Máte hlad?
Neustále. Proč?
Tohle sousto jste slupli jak malinu.
Klid. Lidi, chovejte se normálně.
Někteří tudíž naopak jako blázni.
Až sestra přinese léky, vezmeme roha.
Rozptylte se.
Čas na léky. Do fronty.
Řekla jsem do fronty.
A…
…jdeme!
Tak trochu zmatku na jaře
svědčí i hlavě vladaře,
však Bůh s tím šaškem stůj,
jenž scénu plnou vzrušení,
ten experiment zelení
by zvažoval jak svůj!
Musíme už jet? Já si to tak užívám.
Ano, možná bychom měli zůstat.
Moc ráda bych lépe poznala ty lidi na té tapetě.
- Dát si třeba čaj. - Ano, děkuji za prohlídku, doktore.
Doufám, že můžeme stvrdit to členství v radě.
Při vší úctě, nemyslím, že vám mohu nabídnout místo v radě,
když nepřijmete mé lékařské posouzení vaší dcery.
O co jde?
Myslí, že tu Emily má zůstat.
Cože? Emily není ta šílená. To já!
Zavřete mě. Zavřete mě na léta! Vezmu si modrý pokoj, jestli je volný.
To už jsem viděl. Matka chce zaujmout místo dcery.
Šlechetná oběť, ale nesvolím.
To Emily potřebuje ústavní léčbu.
Tak moment. Bavíme se o ní, ale kde vlastně je?
Kde je Emily?
Tohle je protest!
Hanba vám!
Vzal jste tyhle dívky a způsobil jim narušení.
No, já jsem taky blázen. Pomoc! Ruplo mi v bedně.
Mami, vedu tu protest.
Vidíte to? Protestování? Požadování práv žen? Občanská neposlušnost?
To jsou učebnicové příklady vážného poškození mozku.
Omluvte mou příčetnost ve světě nepříčetných.
Nevím, co do ní vjelo.
Tati, musíš znát pravdu o tomto místě. Ženu jsou tu drženy proti své vůli.
Špatně diagnostikovány, zneužity, ovládány, předávkovány…
Já prášky ráda.
- Abby, nech to na mně. - Jo.
Tati, to není pokrokový ústav. Pochybuji, že taková místa v budoucnu přežijí.
Představují zločin proti lidskosti.
Budou považována za přežitek.
Edwarde, chcete své dceři pomoct?
Jistěže chci.
Tak byste měl Emily nechat u mě. Nejspíš na zbytek života.
Stačí slovo a já to zařídím.
- Ne, nechci… - Počkat, cože?
Tati, o čem to mluví?
- Em. - Nemůžeš mě tu nechat.
- Ne, tati. Nemů… Nenechal bys mě tu, ne? - Jestli ne, nemůžete být v radě.
Ne. Nenechal.
Doktore, má dcera Emily patří domů ke mně.
A jestli to znamená přijít o místo ve vaší radě, tak budiž.
Počkat, tak berete domů mě, nebo…
Dobré odpoledne, Freddie.
Překrásný den, že? Přišla nějaká pošta?
Tu máte, pane Dickinsone.
Je mi to líto.
Líto? Proč?
Vojenská správa
…odveden do služby Spojeným státům…
Inspekce! Pozor.
Upravit límeček.
Henry, váš vliv je znát. Ti muži vypadají jako praví vojáci.
Pánové, právě jste prošli první inspekcí. Jsem nesmírně hrdý.
Já věděl, že na to mají.
A v pravý čas.
Pane?
Jednotka Konfederátů je na pochodu. Boje se blíží k Beaufortu, přátelé.
Jistěže dojde k násilí.
Ale když k tomu budeme nadále vstřícní,
třeba přispějeme k produktivnímu dialogu.
Smím promluvit otevřeně, pane?
Smíte.
- Říkáte, že se blíží boje? - Ano.
Znamená to, že dostaneme zbraně, pane?
Pevně doufám, že tomu dokážu napomoci.
„Napomoci“? Co to znamená?
Kdy dostaneme zbraně, pane?
Přesný časový rozvrh nemám.
Ale…
Právě jdu generálu Saxtonovi zaslat velmi ostře formulovaný dopis
a pak prostě… počkáme a uvidíme.
Chci zopakovat, že jsem na vás moc hrdý. Tvrdě jste dřeli.
Já vás chápu. Já vás uznávám.
Já vám děkuji.
Jednotko, pohov.
Vidíte, o čem mluvíme? Nikdy se to nezmění.
Říká, že nám pomáhá, ale nepomáhá.
Až dojde na boj, budeme tu stát jak pitomci.
Co čeká, že uděláme? Jen se sešikujeme a umřeme?
Haló!
Jsme ve válce s bandou rasistů, co trpí ekonomickou úzkostí.
Já potřebuju zbraň.
Nabít.
Asi se bojím. Můžeme se hromadně obejmout?
- Samozřejmě. - No tak, kámo.
No tak. Jsme s tebou.
Jsme v tom společně.
Lituji, že jsem ho poslechl.
Je to beznadějný, člověče. Nikdy nebudem pravý vojáci.
Musí to nějak jít.
Měli jste pravdu. Už nemůžeme dál čekat.
Tak co chcete udělat?
Nachytám ho na těch jeho kecech.
Děkuju.
Fajn, že jsme Abby svezli z toho ústavu.
Jo, k jejímu manželovi, který ji tam poslal.
Tati, vážně mě to mrzí.
Já chtěla pomoct. Ne tě připravit o místo.
Ale ne. To nevadí. Stejně mi nakonec nepřišlo vhodné.
- Děkuju, žes mě tam nenechal. - Dcero. Ne, nemáš důvod mi děkovat.
- Ne, já byl zavázán tobě. - Za co?
Žes stála při mně, když se ostatní rozhodli opačně.
Nemysli, že nevidím tvou podporu, holčičko.
Mám hlad. Ty taky?
Matko? Co podáváme k večeři?
Mami, kam to jdeš?
Do postele. Nevyrušujte mě.
Jako na 20 minut si zdřímnout, nebo…
Dokud neskončí válka.
Překlad titulků: Jiří Sailer Báseň: Jiří Šlédr