POSTITOIMISTO
Hyvä nti Dickinson.
Kirjoituksestanne huokuu uudenlainen ja omaperäinen runous.
"Uudenlainen ja omaperäinen."
Runouteni ei ole kuollutta.
Se ei ole kuollutta vaan elää!
Vinnie! Tätä sinä et usko.
Sain juuri kirjeen Thomas Wentworth Higginsonilta.
Tiedätkö, kuka hän on?
Hyvä on. Hän on ihmeellinen, Vinnie.
Hän on orjuutta vastustava pappi,
joka kirjoittaa Atlantic-lehteen.
Hän on vapaa-ajattelija ja aktivisti,
joka haluaa tehdä maailmasta paremman paikan.
Ja arvaa mitä.
Hän pitää runoistani.
Hän pyysi lähettämään lisää runoja.
En ehkä voi mennä itse sotaan, mutta ehkä tämän miehen opettamana -
voin kirjoittaa runoja, joilla todella on merkitystä.
Runoja, jotka auttavat.
Mikset sano mitään?
Ai niin.
Tiedätkös, Lavinia. Sinä todella koettelet rajoja -
pitkäkestoisella esitykselläsi. Se on melko edistyksellistä.
TILKKUTÄKKITORI JA PESUMARKKINAT
UNIONIN SOTILAIDEN AVUKSI
Katsokaa silmillänne, älkää käsillänne.
Ompeleet ovat monimutkaisia. -Niin.
Siten saamme salaviestit sekaan.
Mitä?
Jestas. Amerikka on ollut valtio alle sata vuotta -
mutta luulee yhä keksineensä tilkkutäkit.
Niin varmaan.
Hei, Emily ja Lavinia. -Hei.
Lavinia ei puhu tänään.
Hän vannoi vaikenevansa kaatuneiden muistona.
Hei, Lavinia.
Näettekö mitään kivaa?
Onpa pieni. Onko se vauvalle?
On.
ÄÄNIOIKEUS NAISILLE!
Feministivauvalle. -Selvä on.
Voi luoja. Katso Bettyn täkkejä. Ne ovat ihania.
Kiitoksia. On mukavaa kerätä varoja hyvään tarkoitukseen.
Neliöt eivät sovi yhteen.
Ne ovat erimuotoisia ja -kokoisia. Ei ole symmetriaa.
Mitä ihmettä? Tämä tilkkutäkki on ihan sekaisin.
Taiteen ei tarvitse olla selkeää.
Hän on nero.
Ostan sen. -Olin täällä ensin.
Kiitos.
Arvaa mitä? Noudatin neuvoasi.
Mitä neuvoa?
Kirjoitin kirjeen maailmalle, ja maailma vastasi.
Siinä näet.
Edward. Tuntuuko sinusta, että meitä tuijotetaan?
Ei.
Ehkä hieman.
Aistin kaupunkilaisista paheksuntaa.
Huutokauppa alkaa.
Lahjoitin isoäiti Norcrossin tilkkutäkin.
Siitä maksetaan varmasti paljon.
Aloitetaan viidellä dollarilla.
Anteeksi mitä?
Äitini voitti Monsonin tilkkutäkkiseuran palkinnon vuonna 1822 tuolla täkillä.
Se on vain alkutarjous.
Ostajat päättävät lahjoituksesi arvon itse, rva Dickinson.
Sehän on epäreilua.
Niin huutokaupassa toimitaan.
Viisi dollaria sukukalleudestani? Se on järjetöntä.
Ei.
Päätänkin olla myymättä sitä. Anna se takaisin.
Luulin, että haluat tukea joukkojamme, rva Dickinson.
Tietenkin.
Sisareni kuitenkin kuoli juuri,
eikä minulla ole muuta muistoa hänestä.
Anna se tänne.
Jos haluat täkin takaisin, voit tehdä tarjouksen.
Edward.
Niin?
Osta täkki takaisin.
En tuhlaa vaivalla ansaittuja rahojani täkkiin,
joka on kyhjöttänyt ullakolla häistämme lähtien, rva Dickinson.
Edward! Perhe on tärkein.
Tämä tilkkutäkki on ainoa muistoni kuolleesta siskostani.
20 taalaa?
Täkki on teidän.
Luojan kiitos.
Hermoilet liikaa, rva Dickinson.
Hyvä on. -Mutta...
Dickinson.
Conkey.
Yllättävää, että tulit tänne.
Niinkö? Miksi?
Tämä on tärkeä kansalaistapahtuma, ja olen rahastonhoitaja.
Aivan. Tietenkin.
Yleisönosastokirjoituksesi jälkeen -
en arvellut sinun välittävän unionin sotilaiden tukemisesta.
Mitä tarkoitat, Ithamar?
Lehdessä julkaistussa kirjeessä -
ylistät ja säälit kieroja konfederaatteja.
En tehnyt mitään sellaista.
Kyllä teit! Petturi!
Älähän nyt, Gerald.
Kun äänestit inhottavan orjien palautusta koskevan lain puolesta vuonna 1850...
No niin. -...olin valmis hyväksymään,
että teit niin kompromissina,
jotta hauras rauhamme säilyisi.
Nyt sota kuitenkin raivoaa -
ja vaatii urheiden poikiemme henkiä,
ja laadit loukkaavan pyynnön kohteliaisuuden puolesta -
kehottaen meitä kuulemaan molempia puolia.
Hyvä luoja, Edward.
Puolustat roistoja ja pahuutta.
Kuinka uskallat?
Laadin kirjeen veljeni takia.
Vaikka hän sattuu asumaan Georgiassa, se ei tee hänestä vihollista.
Kyllä tekee! -Niin sisällissota toimii.
Kiitos. -Sävysi oli alentuva -
ja viestisi ristiriidassa nykyilmapiirin kanssa.
Pahimmillasi näytit kiihkoilijalta ja parhaimmillasi...
Niin?
Fossiililta.
Täytin tänään vuosia, joten saatat olla oikeassa.
Onko tänään syntymäpäiväsi? Paljon onnea!
Paljon onnea.
En tiennytkään. -En halua mainostaa sitä.
Hän ei koskaan mainosta syntymäpäiväänsä.
Edward. Sinun on aika valita puolesi.
En voi valita puolta omaa perhettäni vastaan.
Sitten saatat menettää toimesi rahastonhoitajana -
ja Luoja yksin tietää, mitä muuta.
Olisit voinut saada tämän.
Oletko kunnossa, isä? -Olen.
En voi uskoa, että hra Conkey solvasi sinua.
Hän on aina ollut dramaattinen. -Syntymäpäivänäsi. Luoja, isä.
Mitä väliä sillä on?
Kuolen kyllä pian.
Kaikki on ollut vaikeaa viime aikoina.
Isä ei saa surra syntymäpäivänään.
Mitä voisimme tehdä? Hankin hänelle jo kenkälusikan.
Nyt tiedän! -Mitä?
Voisimme pitää perinteisen Dickinsonien lauluillan.
Loistava ajatus, Emily. Viime kerrasta on aikaa.
Sytytetään takkaan tuli ja keräännytään pianon ääreen.
Lauletaan isän lempilauluja.
Se olisi täydellistä.
Ihan kuin ennen vanhaan.
Laulaisimme kuten silloin, kun olitte vielä pieniä.
Isänne pitää kunnon lauluillasta.
Voi, tytöt. Perhe todella on kaikki kaikessa.
Olen samaa mieltä.
Isä ilahtuu kovasti, kun kaikki laulavat hänen syntymäpäivänään.
Voi, Vinnie.
Ehkä voit liikutella huuliasi.
Niin saattaa olla paras, Lavinia.
Nyt on vain yksi ongelma. -Mikä?
Perheen lauluiltaa ei voi järjestää ilman koko perhettä.
Entä Austin ja Sue?
Haluatko heidätkin sinne?
Vaikka Sue ei ole valmis antamaan vauvaa syliisi?
Perhe on kaikki kaikessa. Se on niin yksinkertaista.
Olet oikeassa, äiti.
He liittyvät seuraamme illalla. Minä hoidan asian.
Sue!
Sue. Mikä hätänä?
Vauva ei nukkunut viime yönä -
Olen hyvin väsynyt.
En uskonut, että kukaan voisi olla näin väsynyt. Minä vain...
En taida pystyä tähän, Emily.
Mutta sinä teet sen jo.
Pidät hyvää huolta vauvastasi.
Missä vauvasi on, Sue?
Claran ja Annan kanssa.
He ovat kieroja pikku pyromaaneja,
mutta en pystynyt enää kuuntelemaan vauvan huutoa.
Tarvitsin vain pienen tauon. Onko se väärin?
Ei tietenkään.
Hyvä on.
Kuuntele minua, Sue.
Minä rakastan sinua.
En odottanut tuota.
Rakastan sinua enemmän kuin mitään tai ketään muuta,
ja haluan sinun tietävän niin syvästi, ettet koskaan epäile sitä.
Sinun pitää tuntea se luissasi.
Jos minun pitää kertoa se joka päivä,
jotta viesti menisi perille, niin teen sen.
Sinä olet kaikkeni, Sue.
Emily.
En voi elää ilman sinua.
En voi hengittää ilman sinua -
enkä voi kirjoittaa ilman sinua.
Mistä tämä oikein kumpuaa?
Likaisesta sydämestäni.
Nyt tuntuu paljon paremmalta.
Hyvä. Hoitaja Emily palveluksessanne.
Kiitos, hoitaja. Taisit juuri pelastaa henkeni.
Meillä on tänään perheen lauluilta isän syntymäpäivän kunniaksi.
Haluatko tulla sinne?
Se kuulostaa mukavalta.
Tulen mielelläni.
Voi kiitos, Sue.
Tämä perhe ei ole kokonainen ilman sinua.
Nyt pitää vain taivutella Austin.
Ei huolta. Minä hoidan asian. -Hoidatko?
Olen hänen vaimonsa, ja hänen pitää totella minua.
Saatat olla hänen vaimonsa, mutta minä olen sinun.
Voi luoja. Vauva tarvitsee minua.
Mene. -Anteeksi.
Ei huolta. Nähdään illalla.
Nähdään.
Turvassa norsunluukammiossaan
Vailla kosketusta aamun
Ja keskipäivän
Uinuvat ylösnousemisen kainot jäsenet
Orret satiinia ja katto kiveä
Ennen kuin aloitamme, haluaisin pitää nimenhuudon.
Voisivatko kaikki kertoa nimensä?
Kertokaa samalla hieman itsestänne.
Minä aloitan.
Nimeni on Everett.
Makuni sisustuksen suhteen on täydellinen.
En halua puhua menneisyydestäni -
vaan tulevaisuudestani.
Tulevaisuudessa olen kaukana täältä.
Niin.
Juuri niin. -Aamen sille.
Oletko aina asunut täällä?
Me kaikki synnyimme täällä paitsi Erasmus. Hänen syntyperäänsä ei tiedä kukaan.
Aika on kuvitteellista.
Kuten tarinoissa, minä astun sisään ja poistun historiasta.
Toisinaan otan hämähäkin muodon.
Hemmetti. Olet melkoinen epeli.
Hyvä on.
Entä sinä?
Minä olen Seinä.
Sain nimen, koska olen iso,
mutta ennen kaikkea minut tunnetaan luonteenlujuudesta.
Hänestä saa tukea.
Olen Seinä.
Tajuan. -Niin.
Niin. Entä sinun nimesi?
Michael Jordan.
Michael River Jordan.
Kannat sisälläsi suuruutta, Michael Jordan.
Eräänä päivänä stadionit todistavat, miten hallitset.
Erasmus ennustaa tulevaa.
Tuleva ja mennyt elävät rinnakkain, jos sen pystyy näkemään.
Mustaa erinomaisuutta.
Selvä on.
Entä sinä? Haluatko jakaa tarinasi?
Nimeni on Soloman.
Olin töissä keittiössä täällä ja tunnen yrtit ja mausteet.
Eli olet hyvä kokki?
Olen salamurhaaja.
Jos myrkytän sinut, et osaa edes odottaa sitä.
Pitää osata varoa.
Voit yrittää!
Nyt kun nimenhuuto on suoritettu...
Kun tunnette aakkoset,
voitte kirjoittaa jokaisen kielenne sanan.
Voinko kirjoittaa: "Missä aseeni on?"
Niinpä!
Voinko kirjoittaa: "Jos olen armeijassanne, antakaa ase"?
Justiinsa.
Luulin, että hankkisit meille aseita, valkovuokko.
Etkö sanonut puhuvasi Higginsonille?
Niin hän sanoi. Miten sujui?
Mainitsin asiasta. -Miten hän vastasi?
Hän sanoi: "Se on työn alla."
"Työn alla". Mitä se tarkoittaa?
Higginsonin mukaan -
Etelä-Carolinan vapaaehtoisjoukot ovat yhä eräänlainen kokeilu.
Kokeilu.
Se ei ole virallinen rykmentti -
ennen kuin Lincoln allekirjoittaa vapautusjulistuksen.
Entä koska se tapahtuu?
1. tammikuuta, 1863.
Higginson uskoo sen tapahtuvan pian,
mutta hän ei voi aseistaa teitä itse.
Hän tarvitsee luvan kenraali Saxtonilta,
joka itse odottaa lupaa Lincolnilta.
Loputtomat valkoiset miehet seisovat tiellämme.
Kunpa voisin auttaa teitä, mutta opetan teitä vain lukemaan.
Emme halua lukea vaan taistella. Haluamme päästä tulevaisuuteen.
Voin kertoa teille tämän.
Päästäksenne tulevaisuuteen teidän pitää ymmärtää mennyttä.
Siksi teidän pitää lukea historiaa -
ja opiskella synkkyyttä,
tuskaa -
ja ristiriitaa.
Itse Amerikka on ristiriita, ja sitä pitää tutkia.
Jos ei voi kohdata synkkyyttä,
miten voisi kulkea kohti valoa?
Valkovuokko saattaa puhua asiaa.
Niin.
Opitaan lukemaan.
Siinähän sinä olet, Austin.
Pue päällesi. Meitä odotetaan isäsi talolle tänä iltana.
Anteeksi? En ole puheväleissä isäni kanssa.
Tiedän, mutta on hänen syntymäpäivänsä, ja siellä on lauluilta...
Et taida kuunnella mitään, mitä sanon.
Olen katkaissut välini isäni kanssa.
En mene hänen syntymäpäivilleen, mutta en estä sinua menemästä.
Itse asiassa olisi hienoa, jos menisit.
Jätä minut tänne vauvan kanssa.
En ole saanut olla yksin pojan kanssa. Haluan olla illan kaksistaan.
Miksi isä haluaisi viettää illan kahdestaan lapsensa kanssa?
Jos et tule, vauva on Claran ja Annan kanssa.
He huolehtivat lapsesta.
Et kuuntele minua taaskaan.
Sanoin, että haluan huolehtia hänestä.
Et osaa huolehtia edes itsestäsi.
Mitä olet puuhannut koko iltapäivän?
Juopotellut kai.
Ei. En voi jättää sinua yksin vauvan kanssa.
Pudottaisit hänet ikkunasta, tai jotain muuta kamalaa tapahtuisi.
Isät eivät ole sopivia hoitajia, Austin.
Niin se vain on.
Miehillä on muita tehtäviä.
Todellako? Kuten mitä?
Taistelemista sodassa.
Mikset pukeudu asepukuun ja tee niin kuin pitäisi?
Niin miehet tekevät.
Ehkä silloin isäsi voisi olla ylpeä sinusta.
Onko sinulla lauluani?
Hyvä laulu. Entä "Plenty of Fish in the Sea"?
Kyllä. -Ovatko ne järjestyksessä?
Ovat. -Hienoa.
Edward!
Kuuletko minua, Edward?
Kuulen sinut hyvin, nainen.
Henki oli mennä.
Luojan kiitos. Luulin jo, että menehdyt.
Mitä ihmettä tapahtuu?
Se oli minun ideani. -Niinkö?
Halusin vain järjestää perheen lauluillan syntymäpäiväsi kunniaksi.
No...
Musiikki olisi oikein mukavaa.
Pitäisin siitä hyvin paljon.
Hyvä, Vinnie! -Vinnie! Lisää!
Soita lisää.
Minä tarvitsin tätä.
Kiitos.
Voi luoja. Nyt kun ajatukseni ovat taas selkeät,
haluan jakaa ajatuksen runostasi kanssasi.
Runostani? Mistä niistä?
Viimeisestä, jonka lähetit minulle ennen vauvan syntymää.
"Turvassa norsunluukammiossaan."
Se on yksi niistä, jotka lähetin...
Lähetit kenelle?
Sinulle. Niin juuri. Jatka vain.
Se on ihmeellinen runo.
Kaikki ne kuvailut kuolemasta ja lumesta.
Se on hyvin kaunista, Emily.
Mutta?
Tuleeko nyt "mutta"? -Ei suinkaan.
Ei "mutta", mutta kenties "ehkä". Minä...
Ajattelin, että se voisi olla parempi ilman toista säkeistöä.
Ilman sitä?
Se on vain minun mielipiteeni.
Tiedän, että sinusta minun mielipiteeni on muita tärkeämpi.
On aika muistella menneitä.
Jaetaan suloisimpia muistojamme, Edward.
Onko meillä sellaisia?
Tietenkin on.
Kertokaa, miten tapasitte toisenne.
Hyvä on.
Se tapahtui 1400-luvulla... -Edward!
...ja minä... -Kerro kunnolla!
Hyvä on.
No niin. Tuota...
Olin komea nuorukainen Massachusettsin puolustusvoimissa.
Komennuspaikkani oli Monsonissa. -Jossa minä vartuin.
Eräänä iltana kävin kemian luennolla Monsonin akatemiassa,
ja uskokaa tai älkää,
nuori neiti Emily Norcross istahti viereeni.
Mitä? Kävitkö kemian luennolla, äiti?
Pidin vain paikkaa veljelleni.
Aioin kiiruhtaa kotiin heti, kun tieteestä alettaisiin puhua.
Kemia kuitenkin sai hänet jäämään, jos saanen sanoa niin.
Hän oli majuri nauhoineen, miekkoineen ja kaikkineen.
Se oli rakkautta ensisilmäyksellä.
Senkö takia et vastannut kosiokirjeeseeni kolmeen kuukauteen?
Ei siinä niin kauan mennyt. -Kolme kuukautta.
Hän jätti minut ulapalle kolmeksi kuukaudeksi.
Uskomatonta. -Millaiset häänne olivat?
Ne häät. Muistellaanpa.
Olin niin innoissani, etten saanut unta niitä edeltävänä yönä.
Tuijotin kynttilää liekin palaessa yhä alempana,
kunnes se sammui ainiaaksi.
Lavinia-siskoni, Luoja häntä siunatkoon, ei halunnut minun avioituvan.
Hän piti minua liian nuorena.
Hän ei tiennyt, miten hän pärjäisi maatilalla yksin.
Hän hermostui pahasti.
Muistan, että hän vietti hääpäivämme itkien.
Se on...
Kaikki kuitenkin järjestyi.
Sain hyvän elämän Edwardin kanssa ja kolme kaunista lasta.
Mitä väliä, etten nähnyt äitiäni enää,
koska päästessäni Monsoniin teidän syntymänne jälkeen -
hän oli jo menehtynyt keltakuumeeseen.
Muistot ovat kultaisia.
Niin. Hienoa.
Näin häämekkoni tänä aamuna.
Se oli laatikossa isoäiti Norcrossin tilkkutäkin vieressä -
keräämässä pölyä.
Muistan mekkosi.
Vai muistat?
Kyllä vain. Sinun pitäisi pukeutua siihen.
Lopeta, Edward.
Se ei mahtuisi minulle. -Kokeile sitä, äiti.
En ole enää lapsimorsian,
jonka isänne riisti perheensä rinnoilta.
Olet aina lapsimorsian minulle.
Tuo on...
Kaipaan siskoani.
Elämä on vaikeaa meille kaikille, vai mitä?
Taidan tuntea siitä kertovan laulun.
Anna mennä sitten.
HYVÄT BETTY JA HELEN
Sinä tulit.
Hyvää syntymäpäivää, isäukko.
Kiitos. Mukavaa, että ehdit laulamaan.
Se on hyvin kaunis laulu.
Niin. Se on ihana.
Ehkä voitte opettaa sen poikasellenne jonakin päivänä.
Minä ja Emilykö?
Ei, vaan sinä ja Austin.
Olemme muistelleet mukavia menneitä tänä iltana.
Muistoista puheen ollen palaan pian.
Minne menet? -Yläkertaan.
Mitä?
Palaan hetken päästä.
Austin. Olet tainnut nauttia tarpeeksi.
Kuuntele vaimoasi. Hän on oikeassa.
Haluaisin lausua muutaman sanan, jos sopii.
Syntymäpäivämalja. Ole hyvä vain!
Ei se ole malja.
Herran tähden.
Hyvä on. Tässä se tulee.
Olen ajatellut hieman.
Epätavallista sinulle.
Teitä tuskin yllättää tieto siitä, että olen ollut onneton.
Koko maa on tietenkin onneton. Onneton ja tuskissaan.
Joskus omaa tuskaa on vaikea erottaa koko yhteiskunnan murheista,
eikö vain?
En kuitenkaan pidä siitä, millaista elämästäni on tullut.
Useammastakin syystä.
"On tullut"? Olet yhä nuori, poikaseni.
Se on totta.
Elämäni ei ole vielä ohi,
joten minulla on yhä valtaa tehdä joitakin muutoksia.
Mitä tarkoitat?
Tämä ei ole paras aika... -Anna minun puhua, Emily.
Olen tehnyt tärkeitä päätöksiä,
jotka haluan jakaa kanssanne.
Ensinnäkin lähden Edward Dickinsonin ja pojan lakifirmasta.
Perustan oman yrityksen.
Oman yrityksen?
Et ole valmis siihen.
Mistä ajattelit löytää asiakkaasi?
Aiotko viedä ne minulta?
Minulla on jo joitakin asiakkaita,
sillä erikoistun upouuteen lain alueeseen.
Anteeksi? Mihin alueeseen?
Avioeroon.
Olen lukenut siitä.
Avioeroa hoitavilla asianajajilla on nykyään paljon kysyntää.
Kun avioliittoja tarkastelee syvemmin, yhä useammat niistä -
piilottelevat ylitsepääsemättömiä eroja,
aivan kuten jenkit ja konfederaatit.
Jossakin vaiheessa yhteiselosta tulee mahdotonta.
Minulla on siinä suhteessa etulyöntiasema,
sillä olen itse saanut kokea sellaisen avioliiton.
Otan sinusta eron, Susan.
Minusta myös tulee lapsemme yksinhuoltaja.
Puin häämekkoni ylleni.
Hetkinen. Mitä nyt? -No...
Tarkoitan sitä. Se on ohi.
Mitä tämä onkaan tai olikaan, se on ohi.
Et edes muista tätä aamulla.
Palaan yläkertaan.
Miten saatoit, Austin?
Luulen, että ymmärrät, Emily.
Tiedät paremmin kuin kukaan.
Juomisesi on syöksynyt raiteilta.
En anna sinun tehdä näin, Austin.
En anna sinun pilata elämääsi!
Älä siitä murehdi. Pilasit sen jo.
Lopeta tämä heti paikalla!
Mikset vain lyö minua? Anna mennä.
Lyö minua kuten löit häntä.
Austin.
Mitä?
Me kaikki tiesimme siitä. Teeskentelimme vain toisin.
En suojele tuon penteleen tunteita enää.
Em. -En voi takoa tulevaisuuttani,
jos valehtelen menneistä.
En voi muuttaa mennyttä.
En kuitenkaan luovuta perheeni suhteen -
enkä sinunkaan.
Mene, Austin. Sinun pitää lähteä.
Ette voisi pitää minua täällä, vaikka yrittäisitte.
Hei. Kuuntele minua.
Mitä?
Sanoit, että minun pitää valita.
Käskit valita joko sinut tai hänet.
Arvaa mitä?
Valitsen hänet.
Valitsen isämme.
Omatpa ovat hautajaisesi.
Vinnie, suloinen sisareni.
Äiti? -Anna anteeksi, Vinnie...
Hyvä Jumala!
Olen pahoillani, Edward.
Jestas sentään.
En kadu mitään.
Halusin vain tehdä kaikki iloiseksi.
Rakas Emily.
Rikon vaikenemisen valani sanoakseni,
että tämä perhe on pähkähullu.
Voi Sue... -Älä koske minuun juuri nyt, Emily.
Olet varmasti poissa tolaltasi.
Hän ei tarkoittanut sitä.
Hän ei jätä sinua, Sue. -En välitä Austinista, Emily.
Välitän sinusta.
Sinun pitää selittää tämä minulle.
Hänen nimensä on Higginson ja... -Tiedän, kuka hän on.
Olen lukenut hänen teoksiaan.
Minullakin on aivot. -Niin tietenkin.
En ymmärrä, miksi annoit tälle miehelle -
saman runon kuin minulle.
Hän pyysi nuoria kirjailijoita ottamaan yhteyttä, joten tein niin.
Ja lähetit runon "Turvassa norsunluukammiossa".
Niin.
"Olisiko sinulla aikaa olla ystävä, jonka mielestäsi tarvitsen?"
"Olen muodoltani pieni -
enkä veisi tilaa pöydältäsi tai meluaisi hiiren lailla."
"Olisitko opettajani, hra Higginson? Olen vaarassa..."
Luojan tähden, Emily.
Kirje saa sinut kuulostamaan täysin avuttomalta.
Kuin olisit aivan yksin. Et edes mainitse minua.
Halusin mainita, mutta... -Siitä lähtien, kun sain lapsen,
minua ei ole ollut olemassa!
Sue-kiltti!
Tiedätkö mitä?
Olet samanlainen kuin Austin.
Mitä tarkoitat tuolla?
Luulet taistelevasi jonkin takia, mutta oikeasti -
sinä vain pakenet.
Tekstitys: Petra Rock