POSTKONTOR
Austatud prl Dickinson,
teie kirjutised jätavad täiesti uue ja originaalse luule mulje.
„Täiesti uue ja originaalse.“
Minu luule pole surnud.
See pole surnud. See elab!
Südamelaul, härra
Vinnie! Vinnie! Sa ei usu seda.
Mulle kirjutas Thomas Wentworth Higginson.
Tead, kes ta on?
Hüva. Ta on imeline, Vinnie.
Ta on abolitsionist ja kirikuõpetaja, kirjutab Atlanticusse esseesid.
Ta on vaba mõtleja, Vinnie, aktivist,
kes päriselt soovib maailma paremaks muuta,
ja tead mis? Talle meeldivad mu luuletused.
Ta palus mul neid juurde saata.
Ma ei saa ise sõtta minna, aga võibolla võin sellelt mehelt õppides
kirjutada luuletusi, mis inimestele korda lähevad.
Luuletusi, mis aitavad.
Miks sa midagi ei ütle?
Õigus. Sa andsid sõdurite toetuseks vaikimisvande.
Lavinia, sa kompad etenduskunstiga ajalisi piire. See on päris avangard.
AMHERSTI LAPITEKITURG JA SANITAARLAAT
UNIOONI SÕDURITE TOETUSEKS
Palun vaadake silmadega, mitte kätega.
Nii peened õmblused. - Jah.
Et salasõnumid sisse pista. - Oota. Mida?
Vau. Ameerika on alla saja aasta riik olnud,
aga arvab, et leiutas lapitehnika? No anna hagu.
Tere, Emily ja Lavinia. - Tere.
Lavinia ei räägi täna.
Ta andis langenud meeste auks vaikimisvande.
Tere, Lavinia.
Kas näete midagi meeldivat?
See… See on väga väike. Kas beebile?
Jah.
NAISED VALIMA!
Feministlikule beebile. - Vau. Olgu.
Issand jumal. Vaata Betty lapitekke. Imekaunid.
Aitäh. Kogun rõõmuga üritusele raha.
Ruudud ei sobi kokku. Erineva kuju ja suurusega. See pole sümmeetriline.
Mis siin toimub? See tekk on ajuvaba.
Kunst võibki ajuvaba olla.
Ta on geenius.
Ostan ära. - Olin essa.
Aitäh.
Tead mis? Võtsin su nõu kuulda.
Mis nõu?
Kirjutasin ilmale kirja ja ilm kirjutas mulle vastu.
Näed siis.
Edward, kas sulle tundub, et meid vahitakse?
Ei.
Õige pisut.
Ma tajun linnarahva hukkamõistvat energiat.
Oksjon algab.
Ma annetasin vanaema Norcrossi lapiteki. Selle eest saab kindlasti kõva penni.
Alustame pakkumist viie dollariga.
Kuidas palun?
Mu ema võitis sellega 1822. aasta Monsoni lapitekivõistluse sinise paela.
See on alghind. Teie annetuse väärtuse määravad ostjad, pr Dickinson.
See pole õiglane.
See ongi oksjonite põhimõte.
Viis dollarit mu suguvõsa reliikvia eest? See on ennekuulmatu.
Ei.
Vabandust, otsustasin, et ei müü seda maha. Andke tagasi.
Ma arvasin, et tahate sõdureid toetada, pr Dickinson.
Muidugi tahan. Aga mu õde alles suri
ja mälestuseks on ainult see lapitekk. Andke tagasi.
Teki saab ainult oksjonil tagasi osta.
Edward.
Jah?
Sa pead teki tagasi ostma.
Ma ei raiska vaevaga teenitud raha lapitekile,
mis on me pulmadest saadik pööningul vedelenud.
Edward! Perekond on kõige tähtsam.
Ja ainult see lapitekk meenutab mulle mu surnud õde.
20 taala?
Saate endale. - Tänu taevale.
Tekitad asjatut kära, pr Dickinson.
Olgu. - Lihtsalt…
Dickinson. - Conkey.
Sind on siin üllatav näha.
Üllatav? Miks?
See on tähtis üritus, pealegi olen ma ülikooli laekur.
Jah. Muidugi.
Aga pärast sinu hiljutist kirja toimetajale
poleks ma arvanud, et sind huvitab Uniooni sõdurite toetamine.
Vabandust, Ithamar?
Sinu kiri tänases lehes, Edward,
kus sa jäledat Konföderatsiooni puha kiidad ja neile kaasa tunned.
Kaugel sellest.
Jah, nii see on! Reetur!
Gerald, jäta jutt.
1850. aastal, kui sa hääletasid selle vastiku põgenenud orjade seaduse poolt…
Läheb lahti. - …leppisin veel
sinu õigustusega, et see oli kompromiss meie hapra rahu säilitamiseks.
Aga nüüd, kui puhkenud on sõda,
mis nõuab meie vaprate poegade elusid,
kirjutad sa selle tundetu ja ebaselge palve viisakaks jääda
ning palud meil mõlemat osapoolt kuulata. Issand, Edward.
Sa oled nurjatuse apologeet. Kurjuse. - Kuidas sa julged?
Ma kirjutasin selle kirja oma venna eest.
Ta pole meie vaenlane, sest juhtub Georgias elama.
Muidugi on! - See ongi kodusõdade põhimõte.
Aitäh. - Sinu toon oli üleolev
ja su sõnum ei käinud reaalsusega ühte jalga.
Halvimal juhul jätsid variseri mulje. Ja parimal juhul…
Jah?
Olid kiviaegne.
Sain täna aasta vanemaks, nii et küllap on sul õigus.
Issand. Teil on sünnipäev? Palju õnne!
Palju õnne.
Ma ei teadnud. - Mulle ei meeldi seda rõhutada.
Talle ei meeldi kunagi oma sünnipäeva rõhutada.
Edward, see aeg on käes, et sa pead viimaks poole valima.
Ma ei saa omaenda suguvõsa vastu pooli valida.
Sel juhul ohustab sind meie ülikooli laekuri koha kaotamine
ja jumal teab, mis kõik veel.
Oleksid võinud selle saada.
Paps, oled kombes? - Jah.
Uskumatu, et hr Conkey sind sedasi ründas.
Ta on alati dramaatiline olnud. - Ja sinu sünnipäeval. Issand, paps.
Mis seal vahet?
Nagunii suren varsti.
Viimasel ajal on kõik nii raske olnud.
Isa ei tohi oma sünnipäeval kurvastada.
Aga mida teha? Kinkisin talle juba kingalusika.
Ma tean, ma tean. - Mida?
Korraldame klassikalise Dickinsonide ühislaulmise.
Emily, see on imetore mõte. Me pole seda nii kaua teinud.
Teeme kaminasse tule, koguneme klaveri ümber.
Laulame kõiki ta vanu lemmikuid.
Jah, see on oivaline. See oleks täpselt nagu vanasti.
Laulame kamina ümber nagu siis, kui veel lapsed olite.
Teie isa armastab ühislaulmist.
Tüdrukud, meil pole tõesti midagi peale perekonna.
Nõus.
Paps on oma sünnipäeval nii õnnelik, kui me kõik laulame!
Vinnie.
Sa võid kaasa maigutada?
Parem ongi, Lavinia.
Nüüd on veel üksainus probleem. - Milline?
Perekonna ühislaulmiseks on tervet perekonda vaja.
Aga Austin ja Sue?
Sa tahad, et nad tuleksid?
Isegi kui Sue ei luba sul ikka veel last sülle võtta?
Perekond on ainus, mis loeb. Nii lihtne ongi.
Ema, sul on õigus.
Ma kutsun nad kampa. Jäta see minu mureks.
Sue!
Sue. Mis viga?
Beebi ei maganud eile öösel ja nutab lakkamatult.
Ma olen lihtsalt nii väsinud.
Ma ei teadnud, et selline väsimus on võimalik. Ma lihtsalt…
Emily, ma ei suuda seda teha.
Aga sa teed seda, Sue. Sa teed seda juba.
Sa hoolitsed oma lapse eest hästi.
Sue, kus su laps on?
Ta on Clara ja Anna juures.
Ma tean, nad on kiiksuga püromaanid,
aga ma ei suutnud enam tema röökimist kuulata.
Ma vajan puhkust. On see vale?
Ei. Muidugi mitte.
Olgu.
Sue, kuula mind.
Ma armastan sind.
Ma ei oodanud seda.
Ja mina armastan sind rohkem kui midagi või kedagi maa peal.
Sa pead seda mingi kahtluseta teadma.
Sa pead seda oma kontides teadma.
Ja kui vaja, ütlen ma seda sulle iga päev, et see kohale jõuaks.
Sest sina oled mulle kõige tähtsam, Sue. - Emily.
Ma ei suuda sinuta elada.
Ma ei suuda sinuta hingata ja ma ei suuda sinuta kirjutada.
Kust see nüüd tuli? - Otse mu räpasest südamest.
Mul hakkas palju parem. - Hästi. Õde Emily sinu teenistuses.
Aitäh, õde. Sa päästsid just mu elu.
Meil on täna õhtul perekondlik ühislaulmine isa sünnipäevaks.
Kas tuled ka?
See kõlab päris hästi.
Rõõmuga.
Aitäh, Sue.
Meie perekond pole ilma sinuta täielik.
Nüüd peame Austini nõusse saama.
Ära muretse, ajan joonde. - Tõesti?
Ma olen ju siiski tema naine. Ta peab mu sõna kuulama.
Sina oled tema naine, aga mina olen sinu oma.
Issand, ta vist vajab mind.
Mine. - Vabandust.
Pole lugu. Õhtul näeme.
Nägemist.
PRL E DICKINSON AMHERST, MASSACHUSETTS
KOLONEL T. W. HIGGINSON BEAUFORT, LÕUNA-CAROLINA
Kaitstuna all Alabasterkambris -
kuhu ei ulatu
Päikeseraas -
suikumas Ülestõusnute sajad -
siidisel sarikal kivine Kaas -
Niisiis, enne kui alustame, teeksin kohaloleku kontrolli.
Palun kõigil oma nimed öelda.
Ja ühtlasi võiksite ka midagi enda kohta rääkida.
Mina alustan.
Minu nimi on Everett.
Mul on täiuslik maitse sisekujunduses.
Ja ma ei taha oma minevikust rääkida.
Tahan tulevikust rääkida.
Tulevikust, kus ma siit uttu tõmban.
Jah.
Just nii. - Jah, mees. Aamen.
Kas sa oled alati siin elanud?
Kõik peale Erasmuse on siin sündinud. Keegi ei tea, kust tema tuli.
Aeg on väljamõeldis.
Ma pendeldan minevike vahel, nagu juhtub igas loos.
Mõnikord võtan lausa ämbliku kuju.
Sa oled eriline tüüp.
Olgu.
Ja sina?
Mina olen Müür.
Müür, sest olen nii suur.
Aga iroonilisel kombel olen tuntud tugeva iseloomu pärast.
Tema peale võib toetuda. - Ma olen Müür.
Selge. - Jah.
Jah. Ja mis on sinu nimi?
Michael Jordan. Michael River Jordan.
Sinus on midagi vägevat, Michael Jordan.
Kunagi vaadatakse staadionitel, kuidas oma võimu näitad.
Erasmus näeb tulevikku.
Tulevik ja minevik käivad käsikäes, kui vaadata oskad.
See ongi mustade vägevus.
Vau. Olgu.
Kas sina tahad oma lugu jagada?
Minu nimi on Soloman.
Ma töötasin siin köögis, tunnen igasuguseid ürte ja vürtse.
Sa oled hea kokk?
Ma olen mõrtsukas. Mürgitan ära, enne kui arugi saad.
Hoian silmad lahti.
Eks ürita!
Kohaloleku kontroll tehtud.
Kui tähestikku tunnete,
saate kirjutada kõiki ingliskeelseid sõnu.
Kas ka „kus mu püss on?“
Mees!
Kas ka „kui ma teie sõjaväes olen, siis andke mulle relv“?
Põmaki.
Arvasin, et sina tood püsse, kahvanägu.
Sa pidid ju Higginsoniga rääkima? - Ta lubas jah. Kuidas läks?
Mainisin seda talle. - Ja mida ta ütles?
Ta ütles, et protsess käib.
„Protsess käib“. Mida see tähendab?
Higginsoni sõnul on Lõuna-Carolina Vabatahtlikud endiselt eksperiment.
Eksperiment.
Tundub, et te pole veel ametlikult heakskiidetud rügement.
Enne peab Lincoln orjade vabakslaskmise heaks kiitma.
Millal see juhtub?
1. jaanuaril 1863.
Higginson usub, et varsti, aga ta ei saa teile relvi jagada.
Ta vajab kindral Saxtoni luba. Saxton ootab aga Lincolni enda heakskiitu.
Lõputu rodu valgeid mehi kükitab ees ja segab meid.
Ma tahaksin aidata, aga tulin teid lugema õpetama.
Me tahame sõdida, mitte lugeda. - Tahame tulevikku jõuda.
Ma võin öelda,
et kes minevikku ei mõista, see elab tulevikuta.
See tähendab, et ajalugu tuleb lugeda,
õppida kogu seda pimedust,
seda valu,
paradoksi.
Ameerika ise on paradoks ja me peame seda uurima.
Sest kui te ei suuda pimedusest üle saada,
siis kuidas te edasi valguse poole liigute?
Kahvanäol võib õigus olla.
Jah.
Õpime lugema.
Austin, siin sa oledki. Pane riidesse. Meid oodatakse õhtul su isa majja.
Vabandust? Ma ei räägi oma isaga.
Ma tean, aga tal on sünnipäev ja neil on ühislaulmine ja…
Sa ei kuula mu ainsatki sõna, mis?
Ma katkestasin isaga suhted.
Ma ei osale tema sünnipäeval. Aga sinul ei keela ma minna.
Tegelikult mulle meeldiks, kui lähed. Jäta mind lapsega kahekesi.
Ma pole saanud temaga aega veeta. Tore oleks õhtul koos olla.
Miks peaks isa tahtma lapsega kahekesi olla?
Kui sa kaasa ei tule, jääb laps Clara ja Anna hoida.
Nemad kannavad hoolt.
Jälle sa ei kuula mind.
Ma ütlesin, et tahan last hoida.
Sa ei suuda isegi iseennast hoida.
Mida sa oled päev otsa teinud?
Arvata võib, et jälle joonud.
Ei. Ma ei saa sind lapsega kahekesi jätta.
Sa pillaksid ta aknast alla või juhtuks mõni muu hirmus õnnetus.
Isad ei oska lastega olla, Austin.
Nii lihtsalt on. Meestel on teised rollid täita.
Tõesti? Nagu näiteks?
Nagu sõttaminek.
Miks sina mundrit selga ei pane, et oma kohust täita?
Nagu mehed teevad.
Võibolla oleks su isa siis sinu üle uhke.
Kas sul on mu laul?
See on hea.
Sest on ta üks lõbus sell Sest on ta üks lõbus sell
Edward!
Edward, kas sa kuuled mind?
Väga hästi kuulen, naine. See pidi mulle otsa peale tegema.
Jumal tänatud. Arvasin, et lips läbi.
Mis kisa see on?
Noh, see oli minu idee. - Jah?
Ma tahtsin su sünnipäevaks vanamoelist perekondlikku ühislaulmist.
Noh…
Mulle meeldiks pisut muusikat. Jah, kohe väga meeldiks.
Sest on ta üks lõbus sell Sest on ta üks lõbus sell
Seda eitada keegi ei saa
Elame raskel ja rahutul ajal
Liiga kurval, et rõõmu tunda Liiga karmil, et riimida
Sest rahulaulud ei kõla hästi
Ja see ongi häda
Mehed, kes varem vennad olid
Mässulisteks saanud on
Ja nüüd peab nendega võitlema
Ja see ongi häda
See ongi häda
Mässulised tuleb lüüa uppi
Nad põgenema lööme Merel ja maal
Ja see ongi häda
Päike särab eredalt
Mu vanale Kentucky kodule
Sel suvel inimesed on rõõmsad
Maisitõlvikud kerkivad
Ja aasad õitsevad
Linnud päev otsa laulavad
See naine raputas pead
Kõigile kosilastele
Ta naeris vande peale
Südameile võltsidele ja truudele
Lõbusalt ta laulis
Ja muresid tal polnud
Meres on palju kalu
Neid püüda võib alati
Meres on palju kalu
Neid püüda võib alati
Laulurästast kuula sa
Laulurästas tema haual laulu lööb
Laulurästast kuula sa
Laulab ikka veel Leinapaju okste viibates
Jee, Vinnie! - Vinnie! Veel. Veel.
Mängi edasi.
Ma vajasin seda.
Aitäh.
Issand. Aju hakkab selginema ja…
Mulle tuli mõte, mida tahtsin su luuletuse kohta jagada.
Millise luuletuse?
Viimase kohta, mille sa enne lapse sündi saatsid.
„Kaitstuna all Alabasterkambris“.
Selle saatsin ma ka…
Kellele sa selle saatsid?
Sulle. Jah, lase käia.
Nojah. Tähendab, see on erakordne luuletus.
Need surma ja lume kujundid.
See on nii ilus, Emily.
Aga?
Kas „aga“ on ka? - Ei, ei.
Mitte „aga“, lihtsalt võibolla. Ma…
Ma arvasin, et võibolla oleks see teise salmita parem.
Ilma selleta? - Lihtsalt minu arvates.
Aga ma tean, et minu arvamus on sulle kõige tähtsam.
On aeg meenutada.
Edward, jagame oma parimaid mälestusi.
Kas meil on neid?
Muidugi on.
Rääkige oma esmakohtumisest.
Hea küll.
See oli 15. sajandil. - Edward!
Ja mina… - Jutusta.
Hüva, hüva.
Hea küll. Noh…
Mina olin noor turske mees, Massachusettsi osariigi omakaitse liige.
Ja teenisin aega Monsonis. - Minu kodukandis.
Ma sattusin kord osalema Monsoni akadeemia keemialoengus ja ennäe,
noor prl Emily Norcross istus mu kõrvale.
Mida? Ema, sa käisid keemialoengus?
Ma kinnitan, et hoidsin ainult vennale kohta.
Mul oli kavas teaduse puhkedes koju kiirustada.
Jah, aga ta jäi keemia pärast, kui lubate.
Ta oli major, tal oli särp, mõõk ja kõik muu.
Silmapilkne armastus.
Siis seepärast sa ei vastanud kolm kuud mu kosjakirjale?
Ei olnud nii kaua. - Ta jättis mu kolmeks kuuks siplema.
Uskumatu. - Kuidas pulmad olid?
Pulmad. Vaatame.
Ma olin eelõhtul liiga ärevil, et magada.
Ma vahtisin küünalt, mis aina madalamaks põles,
kuni selle leek lõplikult hääbus.
Minu õde Lavinia, olgu ta õnnistatud, ei tahtnud, et abiellun.
Olin tema arust liiga noor.
Ta arvas, et ei saa talus minuta hakkama. Ta oli seepärast paanikas.
Mäletan, et ta nuttis terve me pulmapäeva.
See on…
Aga näete, kõik läks hästi.
Hea elu Edwardiga, kolm ilusat last.
Tühja kah, et ma enam ema ei näinud,
sest kui ma pärast teie sündi viimaks Monsonisse naasin,
oli ta juba kollapalavikku surnud.
Head mälestused.
Jah. Tore.
Ma nägin täna hommikul oma pulmakleiti.
See oli koos vanaema Norcrossi lapitekiga ära pakitud,
kogus tolmu. - Ma mäletan seda kleiti.
Mäletad ka või?
Peaksid selle selga panema. - Edward.
Edward, lõpeta.
See ei mahuks. - Ema, mine proovi.
Palun, ma pole enam lapspruut,
kelle teie isa oma pere rüpest lahti rebis.
Mulle jääd sa alati lapspruudiks.
Olgu, see…
Ma igatsen oma õde.
Eks kõigil on raske elu, mis?
Ma tean sobivat laulu.
Lase käia.
Teeme elurännakutel pausi
Ja pisarad loeme kokku
Vaestega kurvastame koos
Üks laul jääb kõlama
Igavesti me kõrvus
Raskeid aegu enam ei tule
See on see laul
Väsinute ohe
KALLIS BETTY JA HELEN
Ei raskeid aegu, raskeid aegu
Ei tule enam neid
Palju päevi oled veetnud
Mu majaukse juures
Raskeid aegu
Ei tule enam neid
Otsime rõõmu ja ilu
Kerget ja lõbusat muusikat
Haprad kujud
Aga uksel hääbuvad
Kuigi vaikivad nende hääled
Ütleb nende anuv pilk
Rasked ajad
Ei tule enam tagasi
Rasked ajad
Ei tule enam tagasi
Sa tulid.
Palju õnne, vanamees.
Aitäh. Mul on hea meel, et sel korral tulla said.
See on nii ilus laul.
Jah, see meeldis mulle.
Ehk peaksite seda kunagi oma pojale õpetama.
Kas mina ja Emily? - Ei, sina ja Austin.
Me meenutasime täna toredaid mälestusi.
Mälestustest rääkides, tulen kohe tagasi.
Kuhu sa lähed? - Üles.
Mida? - Ainult korraks.
Austin, äkki piisab juba?
Kuula oma naist. Tal on õigus.
Tegelikult sooviksin mõne sõna öelda, kui teile sobib.
Sünnipäevatoosti. Jah, lase käia.
See pole päris toost.
Taevas hoia.
Hüva. Siit see tuleb.
Ma olen järele mõelnud.
Sinu puhul pisut ebatavaline.
Kedagi teist ei üllata, et ma olen õnnetu olnud.
Mõistagi on terve meie riik õnnetu. Õnnetu ja valudes.
Ja mõnikord on raske oma valu ühiskonna üldisest kurbusest lahutada,
teate?
Aga on fakt, et mulle ei meeldi, milliseks mu elu kujunes.
Põhjuseid on rohkem kui mitu.
„Kujunes“? Sa oled veel noor, poisu.
Jah, täpselt nii.
Minu elu pole veel läbi. See tähendab, et saan veel midagi muuta.
Mis mõttes muuta?
Praegu pole parim aeg… - Las ma räägin, Emily.
Olen täna tähtsaid otsuseid teinud ja tahan neid teiega jagada.
Esiteks lahkun ma õigusbüroost Edward Dickinson & Poeg.
Ma avan oma büroo.
Oma büroo?
Sa pole veel valmis.
Ja kust sa kliendid võtad? Või kavatsed minu omad üle lüüa?
Tegelikult mul on juba kliente, sest ma keskendun uuele õiguse alale.
Vabandust? Mis alale?
Lahutustele.
Ma olen selle kohta lugenud.
Tundub, et lahutusadvokaatide järele on aina kasvav nõudlus.
On aina rohkem abielusid, mille pinna alla piiludes
leiab lepitamatuid erimeelsusi,
nagu ka jänkide ja lõunaosariiklaste vahel.
Mingil hetkel muutub edasine kooselu võimatuks.
Ja minul on selles vallas eelis,
sest olen ka ise sellist abielu kogenud.
Ma lahutan sinust, Susan.
Ja hakkan last ise kasvatama.
Panin pulmakleidi selga. Vaadake, see mahtus veel.
Oodake. Mis toimub? - Ole…
Tõsiselt ka. See on läbi.
See, mis iganes see on või oli, sai läbi.
Hommikul sa isegi ei mäleta enam seda.
Lähen üles tagasi.
Austin, kuidas sa võisid? - Sa tead, kuidas ma võisin, Emily.
Sa tead seda kõigist paremini.
Su napsulembus on kontrolli alt väljunud. Austin, ma ei luba sul nõnda käituda.
Ma ei luba sul oma elu ära rikkuda!
Ole mureta. Sa rikkusid selle juba minu eest ära.
Lõpeta. Lõpeta otsekohe!
Lase käia ja löö mind. Tee seda. Löö mind nagu varem teda.
Austin. - Mida?
Me kõik teadsime. Teesklesime, et ei märka.
Aga ma ei kaitse enam selle hädapätaka tundeid.
Em. - Ma ei saa endale uut tulevikku,
kui mineviku kohta edasi valetan.
Minevikku ma muuta ei saa.
Aga ma ei löö perele käega.
Ma ei löö ka sulle käega.
Austin, mine ära. Sa pead lahkuma.
Mingi nipiga ei sunni mind jääma.
Kuula mind.
Mida?
Sa ütlesid mulle, et ma pean valima.
Et valik on sinu ja tema vahel.
Tead mis?
Ma valin tema.
Ma valin meie isa.
Noh, need on sinu matused. - Vinnie. Mu kulla õde.
Ema? - Vinnie, andesta…
Püha jumal!
Edward, anna andeks. Ma ütlen sulle jah. Jah.
Issand jumal.
Mina ei kahetse midagi.
Ma tahtsin kõik õnnelikuks teha.
Emily, mu arm.
Ma katkestan vaikimisvande, et öelda,
et see pere on püstihull.
Sue, ma… - Emily, ära puuduta mind praegu.
Ma tean, kui löödud sa oled. Ta ei mõelnud seda nii.
Ta ei jäta sind maha, Sue. - Mul on Austinist suva. Ma hoolin sinust.
Sa pead mulle seda selgitama.
Tema nimi on Higginson ja… - Ma tean, kes ta on.
Olen ta töid lugenud. Ka minul on aju. - Jah, muidugi.
Ma ei mõista, miks sa andsid sellele mehele sama luuletuse, mis mulle.
Ta kutsus noori kirjanikke ühendust võtma, nii et ma võtsingi.
Ja saatsid talle „Kaitstuna all Alabasterkambris“.
Jah.
„Kas teil on aega olla sõbraks, keda ma vajan?
Ma ei võta palju ruumi.
Ma ei ummistaks teie lauda ja oleks vaikne kui hiir.“
„Hakake minu õpetajaks, hr Higginson. Ma olen ohus, hea härra…“
Issand, Emily. See kiri jätab sinust abitu mulje.
Nagu oleksid sa ihuüksinda. Mind sa isegi ei maini.
Ma tahtsin, aga… - Sestpeale, kui lapse sain,
pole mind justkui olemas!
Sue, palun!
Tead mis?
Sa oled täpselt nagu Austin.
Mida see tähendab?
Arvad, et võitled millegi eest, aga tegelikult
sa lihtsalt põgened.
Tõlkinud Janno Buschmann Luuletõlge Doris Kareva