KOLONEL T. W. HIGGINSON BEAUFORT, LÕUNA-CAROLINA
Vabandust.
POSTKONTOR
USA PÕHJA- JA LÕUNAOSARIIKIDE SÕJALINE KAART
KIRJANDUS, KUNST JA POLIITIKA
Ma lisan oma nime ja palun teid, hea härra,
et ütleksite, mis on tõsi.
See on mu kiri ilmale
Vabandust, kolonel Higginson. Ma tulin töövestlusele.
Muidugi.
Tule sisse, vennas. Vabandust viivituse pärast. Naasin Hilton Headist.
Ma koostasin seal brigaadikindraliga strateegiat.
Kogu see sõjaline värk on ikka pisut segane, aga…
Kui see abolitsionismile kaasa aitab, olen päri.
Ja ma saan aru, et oled selle ürituse nimel tööd teinud.
Mul on Uus-Inglismaal väike abolitsionistide ajaleht.
Muidugi, Constellation. Ma tean seda hästi.
Tõesti? - Hiilgavad kirjutised.
Ja sinust oli väga palju abi meie ühisel sõbral John Brownil.
Puhaku ta rahus.
Puhaku ta võimul.
Ütleme aamen, vennas.
Aamen.
Sinu sidemed hr Browniga ja Constellationi töö olid su palkamise põhjuseks.
Tõesti?
Tead, Henry, ma olen kaljukindel,
et esimene mees, kes edukalt musta rügemendi kokku paneb,
osutab selle sõja jooksul tähtsaima teene.
Lincoln pole veel veendunud, aga mina usun siiralt,
et tõestame nende meeste võitlusvõimet.
Kui Lincoln viimaks orjuse kaotamise kinnitab,
saab sellest föderaalne rügement, aga sinna jõudmiseks…
pean ma tõestama kõigile… skeptikutele, ütleme nii,
et nad on sama distsiplineeritud, vaprad ja haritud kui valged sõdurid.
Selge pilt. - Kurat.
Jälle rõhutan valgete seisukohti. - Vabandust?
Selline vestlus on alati väljakutse,
sest, tead küll, me lähtume standarditest,
mis on valgete ülemvõimu standardid, süsteemist, mida püüame lammutada.
Aga samal ajal, kui mu sõdurid ei õpi lugema ja kirjutama…
Pagan, jälle vana laul. Nad pole isalikult „minu sõdurid“.
Püüan oma keelekasutust ohjata. Mitte „ohjata“, piitsutada…
Ei, see on ka problemaatiline.
Kurat! Ma hakkan paremaks.
Vabandust. Mis töö see täpselt on?
Ma tahan, et sa õpetaksid endisi orje
Esimeses Lõuna-Carolina Vabatahtlike rügemendis lugema ja kirjutama, samas aga
arvestades valusa ajalooga ja rassistliku võimudünaamikaga,
mis on inglise keelde kätketud.
Mis arvad? Kas jätkub ribalaiust?
Ma tahan sulle kinnitada,
et kuigi see oli veel hiljaaegu orjatööd kasutav istandus,
tegutseme nüüd turvalises ruumis.
Mulle teeks au, kui saan teie rügemendis õpetajaks hakata.
Kuradi vinge!
Vaata meid! Me väristame lauda. - Tõesti.
Me oleme liikumist rajamas.
Solidaarsus on tegusõna, vennas.
See, mis siin toimub, meie ja need suhted, on tõeline rinne.
Ja me võidame selle sõja.
Sinu Lõuna-Carolina Vabatahtlikud ootavad sind. Kõigil on punased püksid.
Mine. Hakka elusid muutma.
Olgu.
Elagu, läheneb see aeg
Hea küll, läki.
Elagu, läheneb see aeg
Hobune orus
Hei! - Hobune orus
Elagu, läheneb see aeg
Kes ratsutab temaga? - Hei!
Kes ratsutab temaga? - Hei
Kes ratsutab temaga? - Elagu, läheneb see aeg
Sinna vaadake
Ma päikest näen
Ma päikest näen! - Elagu, läheneb see aeg
Ei paista ta
Hei! - Ei paista ta
Elagu, läheneb see aeg
Kohtumõistmise päev!
Hei! - Kohtumõistmise päev
Elagu, läheneb see aeg
Hei.
Hei! - Hei!
Ha, haa! Hei!
Elagu, läheneb see aeg
Hei!
Kas olete valmis ennast harima?
Kes see tooliga kahvanägu on?
Härrased, minu nimi on Henry.
Teie kolonel Higginson palkas mu teid lugema ja kirjutama õpetama.
Mida ta seletab? - Miks ta sedasi räägib?
Düüd, mis aktsent see on?
Arvate, et minul on aktsent? - Jah.
Huvitav.
Minu kõrvale tundub, et teie murrak on ebatavaline.
Te kutsute seda vist gullahiks. Meresaartelt pärit.
Päris meloodilise kõlaga,
aga teatud sõnadest on raske aru saada.
Räägib nagu eputav kass, kes piimaga üle pingutas.
Vennas, lõpeta.
Tegelikult tulen tõesti Massachusettsist.
Oo ei! - Jah. Jep.
Päris hea kild.
Kahvanägu tuli oma vabadusest rääkima, ise on aga massa-nimelisest osariigist.
Ei, see on mass-atšuu-sitts.
Tšuu-sitt?
Ta nagu aevastaks.
„Massat“ kuulsin küll.
Jah, see on solvav.
Siinkandis ei räägita massadest. Siin pole peremehi. Me oleme vabad.
Veel mitte.
Vabadus on meeleseis.
Erasmus, ära jaura. - Oleme vabamad kui enne.
Aga mitte nii vabad, kui võiksime olla.
See on mehejutt. - Ta meeldib mulle.
Härrased, lubage, mina aitan teil vabaks saada.
Ja mis nipiga?
Ma õpetan teile hädavajalikku kirjaoskust…
Kas aitad puhtad mundrid hankida?
Või korraldad meile sõdimise eest palga?
Kas hangid Erasmusele püksid?
Ma ei taha stereotüüp olla.
Mis veel tähtsam, kas sa korraldad meile relvad?
Me oleme sõjas, kahvanägu. Sa pole ehk kuulnud.
Relvad ja raha. - Ja saapad.
Ja parem toit võibolla. - Selles järjekorras.
Te tahate öelda, et teile ei maksta?
Nad maksavad kübemeid.
süüa antakse ka, nii et kübemeid ja tangu.
Lubavad maksta 10 dollarit nädalas.
Mis on väiksem kui valgete palk. - Aga isegi seda ei maksta.
Jah. Nii et räägi kolonel Higi-pigile,
et oleme valmis palka saama ja tahame seda sulas, mees.
Sama jutt. - Nii et…
teile ei maksta, teile pole antud õiget vormiriietust
ja te ütlete, et pole relvadega väljaõpet saanud?
Väljaõpet? Meil ei lubata relvi puudutadagi.
Meil käivad lõputud õppused ja kaevame ilma põhjuseta suuri auke.
Armee ei usalda meid veel relvadega.
Armee ütles, et peame ootama ja ennast tõestama.
Oleme sõdurid nagu kõik valged, võitleme nende poolel, aga nad kardavad meid.
Me ei võitle nende poolel.
Tõesti?
Ei.
Me võitleme enda eest.
See on meie sõda. See pole sama, mis nende sõda, ega saagi selleks.
Olgu mu sõda milline tahes, ilma relvata ma seda ei võida, kahvanägu.
Mis „kahvanägu“?
See tähendab valget meest. Gullahi sõna.
See on nali, mees. Ära põe.
Noh, kas sa hangid meile relvad, härra Mass-atšuu-sitts?
Ma räägin Higginsoniga ja vaatan, mida teha saan.
Senikaua… - Jah, mida?
Senikaua…
õpiks äkki tähestikku.
ROHULEHED
Mis viga, Edward? Halvad uudised? - Alati on halvad uudised. Kuradi sõda.
See muudab kõik barbariteks.
Jah, päris põrgu on lahti. Mis nüüd juhtus?
Minu vend Samuel kirjutab, et tema naabri istandust rüüstati.
Uniooni armee käis üle nagu viikingid, lammutas kõik ära.
Tagatipuks kriipisid oma nimed kaminasimsile.
Nojah, Georgiasse kolida oli viga. - Hilja. Ta on seal aastakümneid elanud.
Ta kasvatab seal lapsi. Kuhu sina lähed?
Mul on kohtamine. - Kellega?
Teie ei kiidaks teda kindlasti heaks.
ROHULEHED
„Pühitsen ennast
ja laulan endast,
ja mida tõeks pean, pead sinagi tõeks pidama,
sest iga osake minus on võrdselt ka sinu.“
Vabandust, ma otsin…
Vabandust, kas te…
Lubage läbi. Hoiame tempot, rahvas.
Taevake! Vabandust! Tere, ma otsin Walt Whitmani.
Noh, siis on sul vedanud, sest mina olengi Walt Whitman.
Issand… Uskumatu, et ma teid üles leidsin.
Miks? Mind pole raske leida.
Ma olen ju siiski kõikjal. Ma olen kõik.
Ma olen sillutaja, parvepoiss,
tekipoisid, puhtajuukseline jänkitüdruk,
konduktor, skvoo.
Ma olen lõgismadu, alligaator, panter, must karu.
Ma olen Walt Whitman, kosmos, demokraatia, Manhattan.
Ma olen New York.
Olgu, mina olen Emily Dickinson Amherstist.
Uus-Inglismaalt. Massachusetts. Bostoni linn.
Nojah, Bostoni lähedalt.
Oo, mu sõdur.
Fanfaarid ja trummid kõlavad ja mu süda…
Oo, mu sõdur, mu süda pakub sulle armastust.
Seepärast ma siia teie juurde tulingi. Hr Whitman, ma olen poeet.
Poeet.
Seega tunned ka sina tungi.
Tung, aina tung, ikka tung.
Alati maailma sigitav tung.
Laulda laulu. Jorutada joru. Liituda suure ja lõputu kooriga!
Ma liigun edasi.
Jah! Ma olen poeet nagu teiegi
ja keegi ütles, et kui tahan head luulet kirjutada…
Jah? - Pean olema teie moodi
ja maailmas ringi liikudes selle valuga võitlema.
Nii et sa naudid valu?
Jah?
Noh, siis oled sa õiges kohas! See on New York, tibuke.
Bronx on sealpool, Battery seal, valu aga igal pool.
Järgne mulle, Emily Dickinson. Teeme endale haiget.
Tere hommikust. - Rõõm näha.
Vabandust.
Issand, hirmsad uudised Savannah'st.
Ma tahaksin oma venda kuidagi aidata,
aga ma pole kindel, kas minu kirjutatud kirjad viiakse üldse kohale.
See kuradi sõda.
Sa tead, et on ohtlik Konföderatsiooniga kirjavahetust pidada.
Inimesed räägivad. - Mida paganat ma siis teen?
Ütlen geograafia pärast oma sugulasest lahti?
Sa tead, et ma ei käitu nii, pr Dickinson. Perekond on tähtsaim.
Miks sa ennast sedasi kratsid?
Mina kratsin? Ise sa kratsid.
Tõesti?
Kratsin jah.
Ma sügelen. Miks mu riided sügelevad?
Minu riided ka.
Taeva päralt, mis lahti? Kas sa unustasid sel nädalal pesu pesta?
Kuidas sa julged öelda, et ma unustaksin? Ma ju elan pesupäeva nimel.
Mis mind siis sügelema ajab? - Pole aimugi.
Ma oletan, et see on Maggie süü.
Maggie!
Kas räägin endale vastu? Hea küll, ma räägin endale vastu.
Oma metsikut kullikisa ma kriiskan üle maailma katuste.
Whitman, vaiksemalt.
Ma võtangi vaiksemalt ja keeran valjemaks.
Ning ma jätkan ja jätkan, kuni koidik käes.
Tead, ma olen keha laulik ja olen hinge laulik.
Mis muud on valu kui lihtsalt naudingu teine külg?
Mis on poeet kui mitte kõikvõimsa universumi üks tahk?
Sa pole lihtsalt Emily Dickinson, sina oled kõik.
Sa oled iga mees, kes on siin.
Sa ei tohi ainult haavatult küsida, mida ta tunneb.
Sina ise pead saama haavatuks.
Vend, kui see kuul sind tabas, kas tundsid kõike, mis see riik on olnud?
Ja kas sinust jooksis läbi kõik, mis see olla saab?
Jah, muidugi. - Kas sina oled Ameerika?
Jah, ma usun küll.
Jah, oled küll. Mina olen ka.
Ja on ka tema, on ka tema, on ka iga inimene siin.
Ja Ameerika on suurim luuletus.
Liigume edasi.
Ma ei saanud päriselt aru.
Mida? Ei, ära püüa seda mõista.
Selle asemel lase see vabaks.
Lase oma ajul alla kehasse vajuda ja tunneta.
Naudingut, valu, päikesevalgust, varju.
Ole selline, nagu sa oled. Sellest piisab.
Ma suren! - Jah! Sa sured tõesti.
Ja sa oled õnnega koos. Kas on õnn sündida maailma?
Tahan lausuda, et surra on sama suur õnn.
Ja surevad kõik, kes siin on.
Kõik mehed, kes siin on, surevad paljudel põhjustel:
gangreen, süüfilis, düsenteeria, kuulihaav,
tääk, düsenteeria, düsenteeria, düsenteeria.
Louisa? - Emily.
Sa tunned teda? - See on Louisa May Alcott.
Nii tore on sind siin rindel näha.
Mida sa siin teed? - Ma olen ka kodusõjas õde.
Veel üks üllatav, ent tõele vastav fakt minu kohta.
Ma saan siit nii palju head materjali.
Ma õpin palju, aga hea ilukirjandus rajaneb faktidel.
See koht on spetsiifilisi üksikasju pungil täis, kui taipad.
Jah, selles mõttes,
kui lahutamatud on surm ja elu, piin ja ekstaas?
Ei, näiteks et haavad haisevad jubedalt.
Ausalt, kui mõni mees siia tuuakse,
on see kõige jäledam lehk, mis inimese nina riivanud.
Omamoodi rõve, aga faktid on faktid.
Ta on läinud! Ta suri sinu käte vahel! Oo, elu! Identiteet!
See on väga, väga hea aines. - Võimas mäng…
Teen ülestähendusi. Surm müüb.
Vaene poiss.
Issi. Issi, kas see oled sina?
Jah. Ma olen sinu issi.
Vahel teeskleme nende pereliikmeid, et nad saaksid hüvasti jätta.
Ma olen sinu isa.
Ja ma olen sinu poeg ja sinu ema ja su naaber.
Tema pingutab pisut üle.
Tjah. - Minu poeg, kuidas su verine könt elab?
Issi, see on tõesti hirmus.
Sinu tuju peaks tõstma see,
et kutsusin sinu kalli õe sind vaatama.
Õe? Mu õde Annabelle, kas see oled sina?
Jah. Jah, ma olen sinu õde.
Õde! Ma ei saa enne taevariiki minna,
kui sina oled minuga hüvasti jätnud. Anna vaesele vennale viimast korda suud.
No kuule. Ta ohverdas ennast Uniooni eest. Musuta teda juba.
Taeva pärast.
Tule siia, poiss.
Walt, kuule, see on liig.
Nagu sa poleks oma isa kommuunis kahte meest embamas näinud.
Kes kärakat tahab?
Reede hommikul merele läksime
Ja maast kaugel me polnud veel
Meie kapten silmas kaunist näkki
Kes käes hoidis kammi ja peeglit
Ookeanilained voogavad…
Mis koht see on?
Pfaffi Õllekelder, New Yorgi parim baar.
See on hämmastav. Sees tohib suitsetada.
Kas lähme?
Ja maarotid lamavad Seal all, all, all
Maarotid lamavad seal all
Austin, palun vaiksemalt. - Olgu.
Sa ajad ta üles.
Olgu.
Ta on tõesti täitsa nunnu, mis?
Juba peale vaadates on selge, et ta on Dickinson.
Kas sa kahtlesid selles?
Ära kõiguta hälli. Sa ajad ta üles. - Ma ei kõiguta seda.
Sa pead mu vaistu rohkem usaldama.
Ma võin hea isa olla.
Minu kogemuse järgi hoiavad head isad lihtsalt kõrvale.
Austin, sa ajad ta üles. Palun.
Mul oli väike pähklipuu
Vilja ei kandnud see
Vaid hõbedast muskaati
Austin, palun ära laula. Sa ajad ta üles.
Palun, ta magab.
Hispaania kuninganna tütar - Austin, ta magab.
Külla tuli…
Austin. - Ma oskan tema eest hoolitseda, Sue.
Ta on minu poeg.
Kas sa oled jälle joonud? Täis peaga kipud alati laulma.
Loodetavasti ei päri meie laps kõiki sinu omadusi.
Sa oled liiga intelligentne.
Keskendu pea asemel oma kehale.
Hea poeet peab kõike tunnetama.
Kõik selle ma neelan endasse, see maitseb, see meeldib mulle, see saab mu omaks.
Mina olen see mees. Mina kannatasin. Mina olin seal!
Jah!
Baarmen, uus ring!
Mis piin. - Kipitab.
Kratsi kõvemini, Maggie.
Mis kurat seda põrgulikku sügelust tekitab?
Kas mürgised sipelgad? - Vaevalt küll, härra.
Usun, et selgitus on palju mõistlikum.
Jah? Nagu näiteks? - Loogika ütleb, et ilmselt haldjad.
Vabandust, kas sa… - Haldjad. Tillukesed inimesed.
Nad on alati krutskeid täis. Levitavad oma pulbreid.
Pulbreid?
Tavaliselt on see hea märk, kui haldjad on majas.
Keegi pidi neid ärritama.
Haldjad on ärritunud. - Paistab küll.
Ja nüüd muutusid nad tüütuks. - Edward, mida teha?
Meil ei ela majas võluolendid, pr Dickinson.
Koletis!
Lavinia, mis kurat sinuga juhtus?
Miks sa porine oled? - Matsin ennast elusalt maha.
Kas võin põhjust küsida?
Langenud sõdurite auks. Ma tahan kogeda kõike, mida nemad kogesid.
Ma tahan tunda kogu nende valu. See lähendab mind neile.
Seepärast lammutasin oma voodi ja hakkasin tallis magama.
Sa oled maganud tallis hobuste juures? - See selgitaks haisu.
Jah, ma magasin eile tallis.
Aga kahjuks oli ase kirpudega kaetud.
Kirpudega? - Kirbud?
Jah, kirbud. Mitte haldjad, kirbud. See oli järgmine pakkumine.
Sa tõid kirbud majja. - Ja seepärast me sügeleme nüüd!
Jah. Muidugi.
Kurat! Nad on kõikjal!
Edward, kuidas neist vabaneda?
Me peame suitsutama. Maja väävliga täitma. Kõik välja.
Kas keegi on Emilyt näinud?
Vau. Pöörane tunne on.
Jah, hästi. Poeedid peavad pöörased olema.
Pöörased ja metsikud ja vabad.
Aga mina mõtlen ikka surevatest sõduritest.
Neil olid nii suured valud. - Valu on poeedile hea.
Kõik tunded on head. Mida suuremad, seda paremad.
Me peame tundma maksimaalset valu ja maksimaalset naudingut.
Niisiis, räägi, Emily Dickinson,
mis sind erutab?
Ma ei tea.
Muidugi tead.
Räägi! Mis sind erutab? Mis sind üles kütab? Kuumaks ajab?
Ma mõtlen… - Ei! Ära mõtle.
Lihtsalt ütle seda. Ütle kohe! - Olgu peale! Sue.
Nii juba läheb.
Väga hea. Niisiis, kes on Sue?
Hästi. Sue on mu…
Ta on mu… - Sinu kes?
Olgu, ta on nagu mu sõber.
Noh, ta on nagu mu õde.
Ja ta on ka nagu mu…
Armuke? - Jah.
Võrratu! Jah.
Ja kas sa lased Suega kuivaks kõik oma kammitsetud jõed?
Vabandust?
Kas sa mässid Suega kokku tuhat järgnevat aastat?
Kas sa Suega embad? Sued tõmbad enda ligi?
Suest ei suuda sa loobuda?
Kas sa Suega omavahel põimud?
Mida?
Noh… Jah.
Ütle seda! Hüüa valjusti! Vaba armastus! Vaba eneseväljendus!
Seks, seks, seks.
Kuula mind. Ükskõik, kas laulad laulu või ehitad masinat,
lähed Põhjanabale või armastad oma ema,
ehitad maja või viksid kingi,
kõik, ükskõik mis, on seks, seks, seks.
Ma armastan Sued. - Ma ei kuule sind.
Karju seda. - Ma armastan Sued!
Eks ole?
Ma armastan Sued! Ja ma tahan teda! Ja ma ei tüdine temast!
Ja kui ma oleksin praegu surivoodis, tahaksin ma ainult Sued!
Kuradi hea!
Vaat see on luuletus.
Tantsida tahad?
Oota, ma püüan veel aru saada, kas mu luule…
Ei, mu kullake. Ära püüa enam mõista ja lihtsalt tunneta.
Kui sa annad, siis anna ennast.
Joo koos joojatega, tantsi koos tantsijatega.
Las käia!
New York on tagasi!
See on mu kiri ilmale
kes mul ei kirjutand -
need lihtsad Tõed mis minule
Suur Loodus ilmutand
KALLIS BETTY JA HELEN
Täis usaldust Ta sõnum
nüüd Teie kätte jääb -
ma Tema pärast - palun -
Te mõtelge must hääd
Tõlkinud Janno Buschmann Luuletõlge Doris Kareva, Boris Kabur