ויני.
כן?
אבא מת?
לא.
אלוהים.
זה היה התקף לב קל. הוא בסדר.
תגידי לי שוב.
מה להגיד לך?
תגידי לי שוב שהוא לא מת.
הוא לא מת.
הוא התעלף וקיבל מכה בראש ואיבד הכרה.
אבל קירבנו מלחי הרחה לאף שלו
ושפכנו ויסקי לגרון שלו והוא התעורר.
הוא בטח יישאר במיטה כמה ימים, אבל הוא בסדר.
הוא נושם. הוא יודע את השם שלו.
אפילו לא היינו צריכים להזמין רופא.
אלוהים, איזו ארוחה איומה.
את לא אוהבת פודינג תירס?
ברור שאני לא מדברת על האוכל, ויני.
אני מדברת על כל הדברים האיומים שאוסטין אמר אמש.
על המשפחה שלנו, על אבא.
מה אם הם נכונים? -מה?
תשמעי, אני לא יודעת. בסדר?
אני לא יודעת מה השתבש בחיים שלי, אבל משהו השתבש.
אני לא במצב שרציתי להיות בו.
אני בשום מקום.
זה כאילו כל הבחירות שלי היו שגויות. כולן.
אין לי אושר, אמילי. יש לי רק חרטות.
אני כל כך בודדה שאני אבודה.
ואולי אני פשוט שואלת
אם אולי חלק מזה… באמת באשמת אבא.
זה בקשר לג'וזף ליימן?
זה בקשר לכל האקסים המתים שלי…
שהייתי צריכה להינשא להם כשיכולתי.
ובמקום זאת המתנתי כאילו שאני מחכה לאיזה עתיד נפלא.
עכשיו אנחנו בעתיד והוא איום.
וכל אדם שאהבתי אי פעם מת.
זה לא נכון.
אני עוד כאן.
וגם שאר המשפחה.
וגם אבא, תודה לאל. -כן.
חייו היו עלולים להסתיים אמש, אבל זה לא קרה.
כולנו עדיין כאן, וין.
עוד יש לנו זה את זה.
לא אתן למשפחה הזו להתפרק.
יש יותר מדי כאב בעולם גם כך.
את צודקת.
אני צריכה להתאבל המון.
אני לא יכולה להתמודד עם מלחמת אזרחים בתוך הבית שלנו.
אנחנו צריכים להתגבר על מה שקרה אמש, בסדר?
אוסטין צריך להתנצל בפני אבא ולאחד את המשפחה הזו.
לא אוותר על התקווה.
את באמת חושבת שהוא יתנצל?
הוא אמר שהוא פורש.
בסדר, אני לא בטוחה שיש לו זכות חוקתית לעשות זאת.
תודה שנתת לי לישון כאן הלילה.
את רוצה לדעת מה הכי טוב בלא להיות נשואה?
מה? -הזכות לבלות המון זמן…
איתי!
"דיקנסון"
- "נראה שחבל להיות בחיים" -
אוסטין?
בוקר טוב, סו.
היי.
יופי של שולחן פתחת לך.
איפה אוסטין?
לא ראיתי אותו.
אז כל האוכל הזה בשבילך?
אתגעגע לאכילה בשביל שניים כשזה ייגמר.
לפי ארוחת הבוקר הזו, יש לך שלישייה.
תשמעי, באמת הרגשתי בעיטות די קיצוניות בלילה.
הגיוני שיש שם כמה זוגות רגליים.
חשבתי שאולי היו לך צירים.
גם אני.
מתברר שאלה היו רק גזים חמורים.
דוחה. -אוי, אמילי.
זה רק הטבע בפעולה. את אוהבת את הטבע.
אני לא אוהבת לדבר על פלוצים. -רוצה מופין?
לא. אני… לא.
אני עוד מזועזעת מדי כדי לאכול.
אלוהים, אמש היה מפחיד מאוד, סו.
באמת חשבתי שאבא שלי מת.
חשבתי שאוסטין הרג אותו.
כן.
למרבה המזל, מילים לא הורגות אנשים.
אפילו לא המילים שלך.
ואת משוררת טובה בהרבה מאוסטין.
אוסטין צריך להתנצל.
בשביל זה באתי. אני צריכה לפייס בין כולם.
חשבתי שבאת לבקר אותי.
סו.
סו, את לא מבינה?
המשפחה שלי נמצאת בתוהו ובוהו כרגע.
את מאמינה איזה דברים אוסטין אמר אמש? אלוהים אדירים.
כן.
האמת היא שאני מסכימה איתו.
את מה?
יש במשפחה שלך בעיות חמורות.
בעיות שלמרבה הצער הן בלתי פתירות.
על מה את מדברת?
כלומר, תראי איך הם התייחסו אלייך.
אימא ואבא שלך, הם היו איומים כלפייך.
אין להם מושג כמה את מיוחדת.
ובמקום זאת, הם מתנהגים כאילו את המשוגעת במשפחה.
תשמעי, אולי אני פשוט מבחינה בזה יותר
כי אני עומדת להפוך לאם,
וברגע שהתינוק הזה ייוולד, אני רוצה שהוא ידע
שלא משנה מי הוא יהיה, אוהב אותו ללא תנאי.
כמו שאני אוהבת אותך.
אני אוהבת אותך מאוד, אמילי.
אם זה היה תלוי בי, היינו…
היינו בורחות מהמשפחה שלך ומגדלות את התינוק הזה יחד.
את יכולה לתאר לעצמך?
אנחנו יכולות פשוט לברוח
ולא לפגוש את האנשים האלה שוב לעולם.
אני חושבת שאתגעגע אליהם.
באמת?
איפה אוסטין? אני חייבת לדבר איתו.
לא ראיתי אותו. הוא לא חזר הביתה אמש.
את בטוחה שאת לא רוצה נקניקיות? -לא. כלומר, כן. אני בטוחה.
זה טעים מאוד…
מה? -אלוהים אדירים!
מה קורה? -אלוהים אדירים. הוא בא.
אלה לא גזים? -לא.
מה לעשות? -תזעיקי עזרה, בבקשה.
כן! אני הולכת! את… -בבקשה!
בסדר. -תזעיקי עזרה!
אימא! -אני לא בסדר.
אני מצטער. לא התכוונתי להבהיל אותך, גברת דיקנסון.
זה בסדר, אדוארד. ידעתי שאתה לא מת.
באמת? איך?
כי רעיה יודעת דברים כאלה.
חוץ מזה, לא היית עוזב אותנו בפתאומיות כזו.
היית מושך את זה המון.
רוצה עוד תה, אבא?
ויני הביאה תה. יפה מצידך.
מה עוד אמורה לעשות רווקה בודדה מלבד לטפל באבא שלה?
תניחי את זה שם.
הצילו! כולם, סו יולדת!
יולדת? את בטוחה?
כן. יש לה צירים ממש עכשיו. מה לעשות? לקרוא לרופא?
אני יכולה לקפוץ על סוס ולרכוב העירה כמו פול רוויר.
בשום אופן לא. אין צורך ברופאים.
אין? -אני איילד את הילד הזה.
רגע. מה?
כן, נכון מאוד. אני אהיה המיילדת.
בחוות נורקרוס לא היה כל צורך ברופאים.
כשהגיע תינוק, הפשלנו שרוולים וטיפלנו בזה בעצמנו.
שלא לדבר על העגלים והסייחים. -בסדר.
הכול חוזר אליי עכשיו.
ריח האסם בזריחה,
הדודה לוויניה ואני מנקות את התאים אחרי שיילדנו גדי קטן.
טוב, הגדי של סו בדרך, אז… -לא, רק רגע!
מי יטפל בי? -אתה בסדר, אדוארד.
סתם הייתה לך סחרחורת. -אני די בטוח שזה היה התקף לב.
אתה רק צריך לנוח. חוץ מזה, ויני תישאר איתך.
נכון, לוויניה? -כן.
זה עלול להיות מביך קצת, כי אני בתהליך
של הערכה מחדש של כל הקשר בינינו. -מושלם.
עכשיו, אמילי, תביאי סדינים.
סדינים. -ומגי, תביאי את הדליים!
אנחנו יכולות לעזור לה?
את חושבת שזה כואב?
זו רק ההתחלה.
אולי קצת כלורופורם ירגיע אותה. שמעתי שזה להיט.
המלכה ויקטוריה ממליצה בחום. -כן. נשמע מעולה.
שטויות. לא השתמשנו בדברים כאלה בחוות נורקרוס.
סו תלד את התינוק הזה באופן טבעי. נכון, סו?
כואב לי מאוד.
טוב.
בזכות הכאב את יודעת שאת עוד בחיים. -אימא!
אל תגידי את זה. את יודעת שאימא של סו מתה בלידה.
באמת?
אין דרך טובה יותר לאישה למות. -אימא.
ההקרבה הגדולה מכול. -אוי, אלוהים.
אבל היא תהיה בסדר. נכון, מגי?
אני לא יודעת. מפרק ירך צר.
הכי חשוב שהתינוק ישרוד. -אלוהים אדירים.
בואו ננסה שכולם ישרדו.
אמילי? אמילי, אני לא חושבת שאני יכולה לעשות את זה.
כלומר, איך יכול בן אדם לצאת מחור קטנטן כל כך?
זה לא הגיוני. איך עושים דבר כזה?
מספיק!
את כבר לא העיקר, סוזן.
יש בתוכך יצור קטנטן ויקר שצריך שתהיי חזקה עכשיו.
את מבינה? -כן.
טוב. עכשיו, תביאו לי את מספרי הגז.
מספרי גז? -למה את צריכה אותם?
אשתמש בדי הרבה ציוד חקלאי.
הצירים תכופים יותר.
בסדר, תקשיבו,
אם התינוק מגיע, אוסטין אמור להיות כאן. כדאי ש…
אמילי דיקנסון, שלא תעזי לעזוב את החדר הזה!
אבל הוא האב, הוא צריך להיות כאן.
אני לא צריכה את אוסטין. אני צריכה אותך.
בסדר, אלוהים. איך היד העדינה שלך חזקה כל כך?
כי כואב לי!
קחי לגימה, יקירה.
זה יקל עלייך. -בסדר.
הגנבתי את זה ליתר ביטחון.
תשכחו ממספרי הגז. אני אצטרך את משייפת החזירים.
זו הסיבה לגור בניו אינגלנד. -אלוהים. לגמרי.
הכנת סוכר ממייפל היא הפעילות העונתית האהובה עליי.
גם עליי.
חשבתי שאמרת שאת הכי אוהבת לפסל בדלעת.
אסור לי לאהוב שני דברים? -אוי, אבי. לא.
היי. זו לא אשמתי. ניו אינגלנד משמחת אותי מאוד.
לא יצא לי כלום מהעץ.
עץ מייפל צריך להיות בן 45 לפחות כדי שיצא ממנו סירופ טוב.
תראו את ג'ורג' עם העובדות שלו.
היי, איפה פרייזר לעזאזל?
זו אמורה להיות מסיבת הפרידה שלו.
אני לא מאמינה שהוא מתגייס.
הלחץ להתגייס גובר.
בקרוב כולנו נצטרך ללכת.
מה איתך, חבר? אתה מתכוון לצאת להילחם?
אני לא בטוח שהצבא ירצה אותי.
אני די דפוק לאחרונה.
וגם יש לך תינוק בדרך.
לצערי, יש הרבה אבות טריים במלחמה הזו.
כן. ובשורה התחתונה, גבר צריך למלא את חובתו.
למה אסור לנשים להיות חיילות?
מה עם קצת שוויון? -אבי.
מישהו יודע איפה אוכל לקבל כדור קרח עם סירופ מייפל טרי?
היי, בנאדם. -פרייזר!
אתה נראה טוב, חבר. טוב מאוד. -כן.
אימא שלי בדיוק סיימה לתפור את הצווארון של המעיל.
מדליק. -אתה נראה כמו גיבור אמיתי, סטרנס.
סטרנס השליש בשבילך. -נכון.
נער הזהב של אמהרסט. -אנחנו גאים בך, פרייזר.
תודה רבה שאספת את כולם.
משמח אותי מאוד שאני פוגש אתכם עוד פעם אחת.
היי, עוד פעם אחת? בחייך.
נתראה שוב כשהמלחמה תסתיים. -כן. אולי.
בחייך, הם לא יצליחו לתפוס את טוב בניה של אמהרסט.
כן, אתה כוכב נבחרת ההוקי שדה.
בן נשיא הקולג'… -ומלחמה זה בדיוק כמו הוקי שדה.
בכל אופן, כבר אי אפשר להתחמק מזה.
בחייך. תמיד היית הטוב ביותר בינינו.
אתה גיבור אמיתי. -היי, איפה אמילי?
מי? -אמילי דיקנסון.
אחותך?
קיוויתי להיפרד ממנה. היא תבוא?
אני לא יודע.
אני לא בדיוק מדבר עם המשפחה שלי.
אוסטין, מה קרה? -נדבר על זה אחר כך.
בסדר, בואו נהפוך את זה לפרידה אמיתית.
שלוש קריאות הידד לפרייזר סטרנס. האח…
הידד! -האח…
"האם אנחנו ההמתנה, שווי ראוי
פנינה ענקית כזו
כשהחיים מתפוררים בשבילנו
במעיו המחרידים של הקרב?"
סליחה. יש לי בחילה איומה. זה לא מוצא חן בעיניי בכלל.
את יכולה לדחוף קצת…
כן.
ממש לא ידעתי שלידה זה דבר איטי כל כך.
הילד בא כשהילד מוכן.
זה כך גם אצל חמורים.
את יודעת מה אני אוהבת בלידות?
את ההפתעה. אי אפשר לדעת מה יצא.
פעם, בת דודה שלי ילדה תאומים מחוברים.
שלוש זרועות, שני ראשים, אולי סו מחביאה שניים בפנים.
כמה זמן זה עוד ייקח? -זו תעלומה, יקירתי. אין לדעת.
אני מוכנה להסתכן בניחוש. בואי נציץ, בסדר?
אוי, אלוהים. לא. אני לא… לא.
אל תזוזי, סוזן.
יש לנו עוד כשלוש שעות. יש פתיחה רק של 2.5 ס"מ.
אני לא יודעת אם אעמוד בעוד שלוש שעות כאלה.
את לא? מה איתי?
תשמעי, אמילי, זה כמו שדודה לוויניה ואני נהגנו להגיד,
מי שלא יודע להתמודד עם סוסים, שיצא מהאסם.
אולי כדאי שתצאי.
צאי להפסקה, יקירה. את תצטרכי את זה.
זה בסדר אם… -לכי כבר.
אני חושבת שהיא תוכל ללחוץ חזק יותר ברגליים האחוריות.
תאוריה מעניינת. -תעברי לעמידת ארבע, יקירה.
מי שם? אולי אוסטין.
פרייזר. זה אתה.
אמילי. באתי להיפרד.
להיפרד?
אז אתה… עוזב?
כן. אני נוסע לווירג'יניה מחר.
ואני חושב שאז נצעד לצפון קרוליינה.
וואו.
אני מצטערת. אוסטין לא כאן. -לא, כבר פגשתי אותו.
באתי להיפרד ממך.
את לא עסוקה, נכון?
לא. סתם יושבת וממתינה שהתינוק של סו ייוולד.
אה. לא ידעתי. אני לא רוצה להפריע.
לא, זה בסדר. זה לוקח נצח ואני ממש זקוקה לכוסית.
תיכנס.
שנחזור?
בבקשה.
לחיים.
אני שמחה שבאת לחפש אותי.
הייתי עצובה מאוד אם לא היינו זוכים להיפרד.
גם אני. הייתי חייב לפגוש אותך לפני שאעזוב.
את מבינה? הרי יש סיכוי שלא אחזור.
זה?
תשמע, אל תתייחס לעובדה שהיה לי חלום
על איך שתמות ברצינות רבה מדי.
אני מוזרה. אתה יודע את זה.
אני המשוגעת. נכון?
אני בטוחה שתהיה בסדר ו… -אל תעשי את זה, בבקשה.
מה לא לעשות?
אל תהיי מזויפת ומאושרת כמו כולם.
את היחידה שדיברה איתי בכנות לגבי המחיר של המלחמה הזו.
את היחידה שאמיצה מספיק כדי להתמודד עם האמת.
אל תנסי למכור תקווה מזויפת.
ומה אם תקווה היא כל מה שיש לנו?
לפעמים…
הדבר מלא התקווה ביותר שאפשר לעשות
הוא להביט ישירות אל תוך האפלה.
דרך אגב, אני לא חושב שאת משוגעת. -לא?
לא.
העולם הוא זה שאינו שפוי.
הדבר היחיד שאת שונה בו
הוא שאת לא מפחדת להגיד את האמת.
זו הסיבה שאת כותבת נפלא.
סופרים נפלאים לא נרתעים מהאמת. גם אם היא טרגית.
תראי את דנטה.
"הקומדיה האלוהית".
הוא ירד עד הגיהינום
וחזר כדי לספר על כך.
טוב…
אני מקווה מאוד שתחזור.
- "בוסטון פוסט" -
"ניצחון החלטי נוסף של הגנרל לי הביא למותם של 2,000 חיילי האיחוד
ולפציעתם של 7,000."
אחלה, 2,000 בחורים נוספים שיכולתי להתחתן איתם.
אלפיים נוספים שפספסתי.
מה עם הקונפדרציה? -מה איתה?
כמה נפגעים בצד הזה?
יש רשימת שמות? -אני מבינה מה אתה אומר.
הייתי יכולה להתחתן גם איתם. כן, היו חילוקי דעות פוליטיים,
אבל אולי זה תורם לשיחות מעניינות בארוחת הבוקר.
אני רק תוהה אם קרה משהו לאחי.
דוד שלך, סם, נמצא בסוואנה, הוא נלחם למען הצד השני.
אין רשימה של שמות מהדרום.
אני מניח שאנחנו כבר לא רואים בהם אנשים בכלל.
לזה גורמת שנאה, ויני.
שנאה ומחלוקת.
זו תקופה מצערת להיות בחיים.
אולי היה עדיף אם לבי היה עוצר אמש.
אני שמחה שאתה לא מת.
באמת?
כן.
בגלל המלחמה הזו אני מאבדת נשמות תאומות אפשריות.
היה קשה לאבד גם את אבא שלי.
אז אולי תקריאי לי את מדור הספורט.
בסדר.
תשמעי, הופתעתי שלא הבאת את בילי היום.
הוא אוהב כדורי קרח עם סירופ מייפל.
הוא לא ישן היטב אמש.
גם אני לא.
אני אף פעם לא ישן היטב בלעדייך.
הצלת את חיי.
את יודעת את זה, נכון?
השהות איתך,
הטיפול בבילי,
אלה הדברים היחידים שמשמחים אותי.
הם הכול.
את כל מה שיש לי.
אעשה הכול למענך, ג'יין.
אוסטין, תפסיק.
אנחנו לא יכולים להמשיך בזה. אמרתי לך.
למה לא?
כי סו יולדת.
זה לא צריך לשנות דבר.
כן, ומכיוון שאני…
כי אתחתן עם מישהו אחר.
את…
את מה?
לאבא שלי יש שותף עסקי.
אדם ששמו פייר.
הוא ביקש את ידי.
פייר. איזה פייר? אני מכיר אותו?
לא. הוא לא מהסביבה.
הוא מצרפת. בעצם, וייטנאם.
הוא בעל מטע אורז.
והוא…
הוא מפתח נמלים
כדי שיוכל לסחור עם צרפת.
וואו.
הוא נשמע בעייתי מאוד.
אני רק יודעת שיש לו כסף
ושהוא יכול לספק לבילי השכלה טובה.
אשמח מאוד לשלם על הלימודים של בילי. -אוסטין…
זה לא יעבוד, בסדר? העיירה הזו קטנה מדי.
אתה מבקש ממני לחיות חיי בושה,
לא אעשה זאת. -לא, לא.
ג'יין.
בבקשה.
אל תלכי. בבקשה.
הכרטיסים שלנו לווייטנאם כבר נקנו.
לא הייתה לי ברירה.
אני חושבת שיום אחד תבין את זה.
אני מקווה…
אני מקווה שאשתך תלמד לטפל בך טוב יותר.
כבר מאוחר.
אני עוד צריך לארוז.
חבל שאתה צריך לעזוב.
הגורל שלי קורא לי.
אתגעגע לעיירה הזו. אין כמו אמהרסט.
כן, גם אני די קשורה למקום.
היי, יש משהו שאני רוצה שתיתני לי כדי שאקח למלחמה.
מה שתרצה.
שיר.
אשא אותו בכיס הזה.
המילים שלך יעניקו לי תקווה.
לא תקוות שווא?
לא.
תקווה אמיתית.
תקווה שאמיצה מספיק כדי להודות שלפעמים המצב לא משתפר.
קח. אתה יכול לקחת את זה.
כתבתי אותו היום.
בשביל מי כתבת אותו?
כתבתי אותו…
לאף אחד.
"נראה שחבל להיות בחיים
כשגברים אמיצים כל כך מתים
קל לקנא באבק המיוחס
מורשה, ראש שכזה…"
תודה, אמילי.
רואים את הראש של התינוק. אמילי, בואי מהר.
"תהילה, הללויה
"האמת ממשיכה…"
אלוהים אדירים.
חזרת.
מה המצב, אחותי?
אוסטין, פספסת.
אני חושב שתגלי שכיוונתי היטב.
לא. התינוק.
התינוק שלך נולד. אוסטין, אתה אב.
למה איש לא בא לקרוא לי?
רציתי. באמת. אני…
אפילו אמרתי ש… זה…
זה קרה מהר מאוד.
רגע. אני רוצה לדבר איתך על אמש בזריזות.
אני לא רוצה לדבר על אמש.
אני רוצה ללכת להכיר את הילד שלי.
כן. ברור. אני יודעת.
אבל חלק מהדברים שאמרת, אתה צריך לחזור בך.
אתה לא חושב שחשוב, עכשיו, כשיש תינוק,
שהמשפחה הזו תהיה מאוחדת?
אני חושב שקצת מאוחר מדי לזה.
לא מאוחר מדי לזה, אוסטין.
אפשר לתקן את זה. אתה רק צריך להתנצל בפני אבא.
אני לא מתכוון לדבר עם האיש הזה שוב לעולם.
לא ייתכן שאתה מתכוון לזה.
אני כן מתכוון לזה.
הבית הזה מפולג, אמילי.
ובסופו של דבר, את תצטרכי לבחור צד.
תרגום: אסף ראביד