Vinnie.
Jah?
Kas papa on surnud?
Ei.
Issand.
See oli väike infarkt. Temaga on kõik hästi.
Ütle seda veel.
Mida ma ütlen? - Ütle, et ta pole surnud.
Ta pole surnud.
Ta minestas, lõi pea ära ja kaotas meelemärkuse.
Aga panime talle nuusksoola nina alla ja valasime viskit kurku, kuni ta toibus.
Ta jääb ilmselt mõneks päevaks voodisse, aga kõik on kombes.
Ta hingab. Teab oma nime.
Isegi arsti polnud vaja kutsuda.
Issand, kui kohutav õhtusöök. Võeh. - Kas mu kiirpuding ei maitse?
Mõistagi ei räägi ma toidust, Vinnie.
Ma räägin neist jubedustest, mida Austin eile ütles.
Meie pere ja isa kohta.
Aga kui see oli tõsi? - Mida?
Ma ei tea. Eks ole?
Ma ei tea, mis minu elus valesti läks, aga midagi läks.
Ma pole seal, kus tahtsin olla.
Olen eikuskil.
Nagu oleksid kõik mu valikud valed olnud. Viimseni.
Mul pole õnnetunnet, Emily. On ainult kahetsus.
Ma olen oma üksilduses hukule määratud.
Ja ma küsin ainult,
kas see võib tõesti osaliselt isa süü olla.
Kas asi on Joseph Lymanis?
Asi on kõigis mu surnud eks-peikades…
kellega ma oleksin pidanud abielluma, kui veel sain.
Selle asemel ma venitasin asjaga, nagu ootaks mind mingi vägev tulevik.
See tulevik on nüüd käes, jubeduse tipp.
Ja pole kedagi, keda armastasin.
See pole tõsi.
Mina olen siin.
Ja meie ülejäänud pere ka.
Ja isa samuti, jumal tänatud. Tema elu võinuks eile lõppeda, aga ei lõppenud.
Me kõik oleme ikka siin, Vin.
Me oleme ikka üksteisega.
Ma ei lase sellel perel laguneda.
Sest… maailmas on juba liiga palju valu.
Sul on õigus. Mul on vaja nii palju leinata.
Kodusõda meie majas oleks liig.
Me peame unustama, mis eile õhtul juhtus. Eks?
Austin peab isa ees vabandama ja perekonna ühendama.
Ma ei kaota lootust.
Arvad, et ta teeb seda?
Ta ütles, et „astub välja“.
Jah. Mina kahtlen tema põhiseaduslikus õiguses seda teha.
Aitäh, et lasid mul öösel siin magada.
Tead, mis on vallalise elus parim?
Mis? - See, et saab veeta nii palju aega…
minuga!
On elus olla Häbiplekk -
Austin?
Hommikust, Sue.
Hei, sina.
Päris lookas laud.
Kus Austin on?
Pole näinud.
Kas kõik see toit on sulle?
Kui see läbi saab, on kahju mitte kahe eest süüa.
Selle järgi paistab, et saad kolmikud.
Eile õhtul tundsin tõesti pöörast põtkimist.
Oleks loogiline, kui seda tegi mitu jalapaari.
Arvasin, et sul algasid tuhud.
Mina ka.
Selgus, et hullud gaasid.
Rõve. - Emily.
See on looduse töö. Sa armastad loodust.
Ma ei taha su peerudest rääkida. - Muffinit?
Ei, ma… Ei.
Olen liiga vapustatud, et süüa.
Issand, eile oli nii hirmus hetk, Sue.
Ma arvasin tõesti, et isa suri. Arvasin, et Austin tappis ta.
Nojah…
Õnneks ei tapa sõnad kedagi.
Isegi mitte sinu sõnad. Ja sa oled Austinist palju parem poeet.
Austin peab vabandust paluma.
Seepärast ma tulingi. Kõik peavad jälle ära leppima.
Arvasin, et tulid mind vaatama.
Sue.
Sue, kas sa ei mõista?
Minu peres valitseb praegu täielik kaos.
Kas sa usud, mida kõike Austin eile õhtul ütles? Issand.
Jah.
Tegelikult olen ma temaga nõus.
Mida?
Sinu perel on tõsiseid probleeme.
Probleeme, mida ei saa kahjuks lahendada. - Mis jutt see on?
Vaata, kuidas sind on koheldud.
Sinu ema ja isa on sinuga vastikud olnud.
Neil pole aimugi, kui eriline sa oled.
Tähendab… Selle asemel kohtlevad nad sind nagu hullu.
Kuule, võibolla märkan ma seda rohkem,
sest minust saab varsti ema.
Ja kui see laps sünnib, peab ta minu poolest teadma,
et kes iganes temast saab, ma armastan teda igal juhul.
Nagu ma sind armastan.
Ma armastan sind nii väga, Emily.
Kui see oleks minu teha, siis me…
me põgeneksime su pere juurest ja kasvataksime last koos.
Kujutad ette?
Me võiksime põgeneda
ega näeks neid inimesi enam kunagi.
Ma vist igatseksin neid.
Kindel?
Kus Austin on? Ma pean temaga tõesti rääkima.
Pole näinud. Ta ei tulnud eile õhtul koju.
Kindel, et sa seda vorsti ei taha? - Ei. Või jah, olen kindel.
See on jube maitsev… Issand jumal!
Mis toimub? - Issand jumal. Ta tuleb.
Polegi gaasid? - Ei.
Mida ma teen? - Palun kutsu keegi appi!
Jah! Ma lähen! Kas oled… - Palun!
Olgu. - Kutsu abi!
Ema! - Ma pole kombes.
Anna andeks. Ma ei tahtnud sind hirmutada, proua Dickinson.
Pole hullu. Teadsin, et sa ei surnud.
Tõesti? Kuidas? - Sest abikaasa teab selliseid asju.
Pealegi ei hülgaks sa meid nii ootamatult. Sa venitaksid kindlasti pikalt.
Veel teed, paps?
Vinnie tõi teed. Nii armas sinust.
Mida muud ongi üksildasel vanatüdrukul teha, kui oma isa põetada?
Pane see sinna.
Appi! Sue beebi hakkas tulema!
Beebi? Oled kindel?
Jah, tal juba algasid tuhud. Mida teha? Kas kutsun arsti?
Võin linna ratsutada nagu Paul Revere.
Ei mingil juhul. Arsti pole vaja.
Pole või? - Mina toon selle lapse ilmale.
Oota. Mida?
Jah, just nii. Mina hakkan ämmaemandaks.
Norcrossi farmis polnud kunagi arste vaja.
Kui laps sündima hakkas, käärisime käised üles ja tegime kõike ise.
Vasikate ja varssadega niisamuti. - Olgu.
Kõik hakkab meelde tulema.
Küüni lõhn päikesetõusu ajal,
mina ja tädi Lavinia pärast kitsetalle ilmale aitamist latreid kasimas.
Sue kitsetall on juba teel, nii et… - Ei, pidage!
Kes minu eest hoolitseb? - Sa oled terve, Edward.
Sul oli lihtsalt peapööritus. - Ma olen päris kindel, et infarkt.
Sa vajad ainult puhkust. Pealegi jääb Vinnie sinu juurde.
Eks, Lavinia? - Jah.
See võib olla pisut piinlik, sest ma hakkasin
meie suhet ümber hindama. - Oivaline.
Emily, võta linad kaasa.
Linad. - Ja Maggie, sina too panged!
Kas me saame teda kuidagi aidata?
Arvad, et see on valus? Me alles alustasime.
Kloroform võib teda rahustada. See olevat nüüd moes.
Kuninganna Victoria kiidab seda. - Jah, kõlab hästi.
Jama. Norcrossi farmis polnud kunagi midagi sellist.
Sue sünnitab abivahenditeta. Eks ole, Sue?
Mul on päris valus.
Hästi. Valu tõestab, et oled elus. - Ema!
Ära räägi nii. Sa tead, et Sue ema suri sünnitades.
Tõsi ka?
See on naisele kõige kaunim surm. - Ema.
Ülim ohver. - Issand.
Temaga ei juhtu midagi. Eks, Maggie?
Ei tea. Kitsad puusad.
Kõige tähtsam, et laps ellu jääks. - Issand.
Toetame kõigi ellujäämist.
Emily, ma vist ei suuda seda teha.
Tähendab, kuidas saab inimene nõnda tillukesest august välja tulla?
See on ajuvaba. Kuidas üldse keegi seda teeb?
Aitab!
Küsimus pole enam sinus, Susan.
Sinu sees on kallis hing, kelle jaoks tugev olla.
Kas sa saad aru? - Jah.
Hästi. Tooge mulle lambakäärid.
Lambakäärid? - Milleks need?
Ma kasutan päris palju talutööriistu.
Tuhud on juba tihemini.
Hea küll, kui beebi sünnib, peaks Austin siin olema. Ma parem…
Emily Dickinson, ära mõtlegi toast väljuda.
Aga ta on isa. Ta peaks siin olema.
Ma ei vaja Austinit. Ma vajan sind.
Hüva. Issand. Kuidas su õrn käeke nii tugev on?
Sest mul on valus.
Lonksa seda, kullake.
See võtab pinged maha. - Olgu.
Igaks juhuks kahmasin kaasa.
Unustage lambakäärid. Seakaabitsat on vaja.
Seepärast elataksegi Uus-Inglismaal. - Issand, täiega.
Vahtrasuhkru tegemine on minu lemmikhooajatöö.
Minu lemmik ka.
Sa ütlesid, et kõrvitsa lõikamine on lemmik.
Kas kaks lemmikut võib olla? - Abby. Ei.
See pole minu süü. Uus-Inglismaa teeb nii palju rõõmu.
Minu puu ei tootnud muhvigi.
Vahtrapuu hakkab head mahla alles 45-aastaselt tootma.
George laob jälle fakte.
Kus kurat on Frazar?
See peaks olema tema hüvastijätupidu.
Uskumatu, et ta sõjaväkke läheb.
Tamp on peal, et ennast kirja panna.
Peagi oleme kõik sunnitud minema. Aga sina, semu? Kas lähed sõtta?
Ma pole kindel, et armee mind tahaks. Olen täitsa sassis.
Pealegi sünnib sulle laps.
Kahjuks on paljud noored isad sõtta läinud.
Jah. Lõppude lõpuks peab mees oma kohust täitma.
Miks ei või naised sõdurid olla?
Kuhu võrdsus jääb? - Abby.
Kust saaks värske vahtrasiirupiga kaetud lumepalli?
Hei, mees. - Frazar, mees!
Päris šikk oled, semu. - Jah.
Ema õmbles just sinelikrae valmis.
Noobel. - Sa oled kangelase moodi, Stearns.
Sulle olen ma adjutant Stearns. - Just.
Amhersti kuldne poisu. - Me oleme nii uhked, Frazar.
Aitäh, et pundi kokku kutsusid, Austin.
Tore on teid viimast korda näha.
Viimast korda? Ole nüüd.
Me näeme sind pärast sõja lõppu. - Jah. Võibolla.
Ole nüüd. Amhersti parima pojaga ei juhtu midagi.
Jaa, sa oled maahokitiimi staar,
kolledži rektori poeg… - Ja sõda on täpselt nagu maahoki.
Igatahes pole nüüd sellest enam pääsu.
Kuule. Sa oled alati parim olnud.
Sa oled tõeline kangelane. - Kus Emily on?
Kes? - Emily Dickinson.
Sinu õde?
Lootsin temaga hüvasti jätta. Kas ta tuleb?
Ma ei tea.
Ma ei suhtle oma perega.
Austin, mis juhtus? - Pärast räägime.
Saadame ta korralikult teele.
Kolm hurraad Frazar Stearnsile. Hip-hip…
Hurraa! - Hip-hip…
Kas tasub siis - meid oodata -
Et nii Hiiglasuur Pärl
Kui hing - nüüd laguneb - me jaoks -
Lahingu - Lõõsa all?
Vabandust. Jubedalt ajab iiveldama. See ei meeldi mulle üldse.
Kas sa võiksid suruda natu… Jah.
Mul polnud õrna aimugi, et sünnitamine on nii aeglane.
Laps tuleb siis, kui valmis on. Eeslitel on samamoodi.
Teate, mis on sünnitusel tore?
Üllatus. Iial ei tea, mille saad.
Ükskord sündisid mu nõol Siiami kaksikud.
Kolm kätt, kaks pead. Äkki on ka Suel sihuke tandem peidus.
Kui kaua see veel aega võtab? - See on mõistatus. Keegi ei tea.
Aga ma oskan ehk pakkuda. Heidame pilgu peale, mis?
Issand. Ei. Ma ei… Ei.
Ole paigal, Susan.
Kolm tundi läheb veel. Ta on tolli jagu avanenud.
Ei tea, kas pean kolm tundi vastu.
Sina ei pea? Aga mina?
Emily, sellega on nii, nagu mina ja tädi Lavinia ütlesime.
Kui hobuseid ei talu, kao tallist välja.
Peaksid ehk välja astuma.
Tõmba hinge, kullake. Seda läheb vaja.
Kas võib, kui ma… - Mine juba.
Ta võiks tagajalgadega rohkem pressida.
Huvitav teooria. - Tule neljakäpakile, musike.
Kes tuleb? Võibolla Austin.
Frazar. Sina oled.
Emily. Ma tulin hüvasti jätma.
Hüvasti.
Nii et sa… lähed ära?
Jah. Homme sõidan Virginiasse. Siis marsime vist Põhja-Carolinasse.
Vau.
Kahju, et Austin pole siin. - Ei, ma juba nägin teda.
Tulin siia sinuga hüvasti jätma.
Sul pole ju kiire, ega?
Ei. Lihtsalt istun siin ja ootan, et Sue laps sünniks.
Ma ei taha tüli teha.
Ei, pole midagi. See võtab terve igaviku ja ma tahaksin üht napsu.
Tule edasi.
Kas lähme tagasi?
Ole hea.
Terviseks.
Tore, et sa mind üles otsisid.
Oleks päris kurb olnud, kui me poleks saanud hüvasti jätta.
Sama siin. Ma pidin sind enne ärasõitu nägema.
Tead? Sest ma ei tarvitse tagasi tulla.
Kõik see?
Ära nüüd seda mu nägemust, et sa ära sured, tõsiselt võta.
Ma olen imelik. Sa tead seda.
Mina olen ju hull. Eks ole?
Kindlasti ei juhtu sinuga midagi ja… - Palun ära tee seda.
Mida ma ei tee?
Ära teeskle lõbusust nagu kõik teised.
Ainult sina oled minuga selle sõja hinnast tõsimeeli rääkinud.
Ainult sina oled nii vapper, et tõde tunnistada.
Sa ei püüa võltslootust pähe määrida.
Aga kui meil ongi vaid lootus?
Mõnikord…
on kõige lootusrikkam asi
see… kui otse pimedusse vaadata.
Ja ma ei pea sind hulluks. - Ei pea?
Ei!
Maailm on sõgedaks läinud.
Sina oled teistsugune, sest sa ei karda asju otse välja öelda.
See on hea kirjaniku tunnusjoon. Tead?
Head kirjanikud ei kohku tõe ees tagasi, isegi kui see on traagiline.
Vaata Dantet. „Põrgu“.
Ta läks otse alla põrgusse
ja tuli tagasi sellest rääkima.
Noh…
Ma väga loodan, et tuled tagasi.
„Kindral Lee järjekordses otsustavas võidus hukkus 2000 Uniooni sõdurit
ja 7000 sai haavata.“
Tore. Veel 2000 meest, kellega oleksin võinud abielluda.
Veel 2000 lipsasid käest.
Aga Konföderatsiooni mehed? - Mis nendest?
Kui palju ohvreid neil oli?
Kas nimed on kirjas? - Ma taipan juba.
Oleksin võinud ka nendega abielluda. Tõsi, oleks olnud poliitilisi erimeelsusi,
aga võibolla ongi siis hommikusöögilauas huvitav vestelda.
Mind huvitab, kas mu vend osales.
Sinu onu Sam Savannah'st võitleb vastaspoolel.
Lõunaosariiklaste nimesid pole kirjas.
Me ei peagi neid vist enam inimesteks.
Vihkamine viibki selleni, Vinnie.
Vihkamine ja lõhestamine.
See on häbiväärne aeg elamiseks.
Ehk oleks olnud parem, kui mu süda oleks eile seiskunud.
Minul on hea meel, et sa ei surnud.
Tõesti?
Jah.
Selle sõja tõttu kaotan ma kõik hingesugulase kandidaadid.
Päris karm oleks olnud ka isa kaotada.
Võibolla loed nüüd spordiuudiseid.
Olgu.
Tead, ma olin üllatunud, et sa täna Billyga ei tulnud.
Ta armastab vahtrasiirupiga lumepalle.
Ta ei maganud eile öösel hästi.
Mina ka mitte.
Ma ei maga ilma sinuta kunagi hästi.
Sa päästsid mu elu.
Sa tead seda, eks?
Sinuga olemine
ja Billy eest hoolitsemine
on ainus asi, mis mind rõõmustab.
See on kõik.
Mul pole kedagi peale sinu.
Ma teeksin sinu heaks kõike, Jane. - Austin, lõpeta.
Me ei saa seda enam teha. Ma ütlesin sulle.
Miks mitte?
Sest Sue saab lapse.
See ei pea midagi muutma. - Jah. Ja seepärast, et ma…
Sest mina abiellun kellegi teisega.
Sa…
Mida?
Minu isa äripartneriga. Tema nimi on Pierre.
Ta palus mu kätt.
Pierre. Mis Pierre? Kas ma tunnen teda?
Ei. Ta pole siitkandist.
Ta on Prantsusmaalt. Tegelikult Vietnamist.
Talle kuulub riisiistandus.
Ja ta…
arendab sadamaid, et nad saaksid Prantsusmaaga kaubelda.
Vau.
Kõlab üliproblemaatiliselt.
Ma tean vaid, et tal on raha ja ta suudab Billyle head haridust pakkuda.
Ma olen valmis Billy kooli eest maksma. - Austin…
Sellest ei tule midagi välja. Eks? See on liiga väike linn.
Sa palud mul häbis elada. Ma ei tee seda. - Ei.
Jane, Jane.
Palun.
Ära mine. Palun.
Meie Vietnami piletid on juba ostetud.
Mul polnud valikut.
Ma usun, et kunagi sa mõistad seda.
Ma loodan…
Ma loodan, et su naine õpib sinu eest paremini hoolitsema.
Kell on juba palju.
Ma pean veel pakkima.
Kahju, et minema pead.
Saatus kutsub.
Ma hakkan seda linna igatsema. Vana head Amhersti.
Jah. Olen sellesse ka ise kiindunud.
On midagi… sa võiksid mulle midagi sõtta kaasa anda.
Ükskõik mida.
Luuletuse.
Kannan seda rinnataskus kaasas.
Sinu sõnad annavad lootust.
Mitte võltsi lootust?
Ei.
Tõelist lootust.
Sellist, mis söandab tunnistada, et vahel ei lähe asjad paremaks.
Sa võid selle võtta.
Täna kirjutasin.
Kellele kirjutasid?
Ma kirjutasin…
Eikeegile.
On elus olla Häbiplekk -
Kui Vaprad kuhtuvad -
Teeb kadedaks et Ülev Põrm -
Sel lubas - juhtuda -
Aitäh, Emily.
Lapse pea paistab. Emily, tule ruttu.
Au ja au ja halleluuja
Ta tõde on veel teel
Issand. Sa oled tagasi.
Mis värk, õeke?
Austin, see on möödas.
Küll näed, et läks sinna, kuhu vaja.
Ei, ei, Laps.
Sinu laps sündis just. Austin, sa oled isa.
Miks keegi mind ei kutsunud?
Ma tahtsin. Väga tahtsin.
Ma ütlesin isegi, et…
See lihtsalt juhtus nii kiiresti.
Oota. Ma tahtsin sinuga siva eilsest õhtust rääkida.
Ma ei taha eilsest rääkida.
Ma tahan oma last näha.
Ei, ma tean seda. Aga sa pead oma sõnad tagasi võtma.
Kas sinu arust pole tähtis, et meie pere pärast lapse sündi kokku hoiaks?
Ma arvan, et on juba hilja.
Ei ole hilja, Austin.
Kõik saab korda, kui isalt vabandust palud.
Ma ei kavatse selle mehega enam kunagi rääkida.
Sa ei mõtle seda tõsiselt. - Mõtlen ikka küll.
Meie maja on riius lõhenenud, Emily.
Ja varem või hiljem pead sa ühe poole valima.
Tõlkinud Janno Buschmann