Vinnie.
Jo?
Je táta mrtvý?
Ne.
Zaplaťpánbůh.
Byl to jen slabý infarkt. Je v pořádku.
Zopakuj mi to.
Co?
Zopakuj mi, že není mrtvý.
Není mrtvý.
Omdlel, udeřil se do hlavy a ztratil vědomí.
Dali jsme mu ale přičichnout vonných solí
a nalili mu do krku whiskey a on přišel k sobě.
Nejspíš si pár dní poleží v posteli, ale je v pořádku.
Dýchá. Ví, jak se jmenuje.
Nikdo ani nemusel volat doktora.
- Ježíši, to byla příšerná večeře. Bože. - Má kukuřičná kaše ti nechutná?
Zjevně nemám na mysli jídlo, Vinnie.
Myslím všechny ty strašný věci, co Austin včera navykládal.
O naší rodině, o tátovi.
- Co když jsou pravda? - Cože?
Hele, já nevím. Jasný?
Nevím, co se v mém životě zvrtlo, ale něco ano.
Nejsem, kde jsem chtěla být.
Nejsem nikde.
Jako by všechny mé volby byly špatné. Všechny.
Vůbec neprožívám štěstí, Emily. Zbyly mi jen výčitky.
Jsem hrozně osamělá, jsem odsouzená k záhubě.
A jen si kladu otázku,
jestli za to třeba zčásti táta nemůže.
Jde o Josepha Lymana?
Jde o všechny mé mrtvé bývalé…
…které jsem si měla vzít, když jsem měla příležitost.
Ale já vzdorovala, jako bych čekala na nějakou hypotetickou zářnou budoucnost.
No tak teď v té budoucnosti jsme a je příšerná.
- A všichni, co jsem milovala, jsou pryč. - To není pravda.
Já jsem pořád tu.
Stejně jako zbytek naší rodiny.
- I táta, díkybohu. - To jo.
Jeho život mohl včera skončit, ale neskončil.
Všichni jsme pořád tady, Vin.
Pořád máme jeden druhého.
Nenechám tuhle rodinu rozpadnout.
Už tak je na světě příliš bolesti.
Máš pravdu.
Musím moc truchlit. Nemůžu řešit občanskou válku ve vlastním domě.
Co se včera večer stalo, musíme hodit za hlavu. Jo?
Austin se musí omluvit tátovi a sjednotit tuhle rodinu.
- Nepřestávám doufat. - Fakt myslíš, že to udělá?
Řekl, že „se odtrhuje“.
Pravda. Tak já zpochybňuju jeho ústavní právo to udělat.
Dík, žes mě tu nechala přespat.
Víš, co je nejlepší, když se nevdáš?
- Co? - Že můžeš strávit tolik času
se mnou!
Dickinsonová
Je až hanba být naživu
Austine?
Dobré ráno, Sue.
Zdravíčko.
Ty si ale dopřáváš.
Kde je Austin?
Já ho neviděla.
Tohle všechno jako sníš sama?
Bude mi moc chybět jíst za dva, až bude po všem.
Podle tohohle čekáš trojčata.
Víš, v noci jsem cítila docela extrémní kopání.
Možná tam opravdu je víc párů nohou.
Já myslela, že šlo o kontrakce.
Já taky.
Nakonec to byly jen větry.
- Hnusný. - Ale Emily.
To je prostě příroda. Přírodu miluješ.
- Nechci se bavit o prdech. - Chceš muffin?
Ne. Já… Ne. Jsem ještě příliš otřesená, abych jedla.
Ježíši, dnešní noc byla děsivá, Sue.
Fakt jsem myslela, že je táta mrtvej.
Jako že ho Austin zabil.
Jo, no,
slova naštěstí lidi zabít nedokážou.
Dokonce ani tvoje slova. A to jsi mnohem lepší básnířka než Austin.
No, Austin se musí omluvit. Proto jsem tu. Potřebuju dát všechny zase dohromady.
Já myslela, žes přišla za mnou.
Sue.
Sue, copak nechápeš?
V mojí rodině právě panuje naprostý chaos.
No věřila bys tomu, co včera večer Austin řekl? Proboha.
Ano.
Vlastně s ním souhlasím.
Cože?
Tvá rodina má vážné problémy.
Které bohužel nelze vyřešit.
O čem to mluvíš?
No jen se podívej, jak s tebou jednají.
Tvá matka i otec jsou na tebe hrozní.
Nemají ani tušení, jak jsi výjimečná.
Prostě… A místo toho s tebou jednají jako s bláznivkou.
Hele, možná si toho všímám víc,
protože se brzo stanu matkou
a až se to dítě narodí, chci, aby vědělo,
že ať z něj bude cokoli, budu ho bezvýhradně milovat.
Stejně jako miluju tebe.
Moc tě miluju, Emily.
Být to na mně,
utekly bychom od tvé rodiny a vychovávaly to dítě spolu.
Umíš si to představit?
Mohly bychom prostě utéct
a už nikdy tyhle lidi nevidět.
Myslím, že by mi scházeli.
Opravdu?
Kde je Austin? Fakt s ním musím mluvit.
Já ho neviděla. V noci nepřišel domů.
- Jsi si jistá, že nechceš párek? - Ne. Tedy ano. Jsem.
Je vážně chut…
- Co? - Panebože!
- Co se děje? - Ježíši. Je to tu.
- Žádný větry? - Ne.
- Co mám dělat? - Dojdeš pro pomoc?
- Ano! Jdu! Je ti… - Prosím!
- Fajn. - Sežeň pomoc!
- Mami! - Není mi dobře.
Pardon. Nechtěl jsem vás vyděsit, paní Dickinsonová.
- V pořádku, Edwarde. Já věděla, že žiješ. - Opravdu? Jak?
Protože manželka tyhle věci ví.
Navíc bys nás nikdy neopustil tak náhle. Nepochybně bys to protahoval.
Chceš dolít, tati?
Vinnie přinesla čaj. Jsi hodná.
Co jiného má taky osamělá stará panna dělat než ošetřovat otce?
Dej to tamhle.
Pomoc! Pomoc! Všichni, Sue bude mít dítě!
Dítě? Jsi si jistá?
Ano. Začíná rodit. Co uděláme? Mám sehnat doktora?
Můžu jet do města jako Paul Revere.
Ani náhodou. Doktor není třeba.
- Není? - Tohle dítě porodím já.
Počkat. Cože?
Ano, přesně tak. Budu porodní bába.
Na Norcrossovic farmě jsme doktory nepotřebovali.
Když přišlo dítě, vyhrnuli jsme si rukávy a poradili si.
- Nemluvě o telatech a hříbatech. - Tak jo.
Teď se mi to všechno vrací.
Odér stodoly při východu slunce,
jak s tetou Lavinií čistíme stáje po porodu nového kůzlete.
- No tak kůzle Sue je na cestě, takže… - Ne, počkat!
- Kdo se postará o mě? - Nic ti není, Edwarde.
- Jen se ti zamotala hlava. - Jsem si celkem jist, že šlo o infarkt.
Jen si musíš odpočinout. A zůstane u tebe Vinnie.
- Ano, Lavinie? - Ano.
Mohlo by to tedy být trochu divné, když právě
- přehodnocuji celý náš vztah. - Výborně.
Tak Emily, vezmi prostěradla.
- Prostěradla. - A Maggie, dones vědra!
Můžeme nějak pomoct?
Myslíš, že tohle bolí?
Teprve začínáme.
Možná by jí ulevil chloroform. Prý je teď v módě.
- Královna Viktorie ho chválí. - To zní skvěle.
Nesmysl. Nic takového jsme na Norcrossovic farmě nikdy neměli.
Sue to dítě porodí přirozenou cestou. Že, Sue?
Mám fakt docela bolesti.
No výborně.
- Tak víš, že jsi pořád naživu. - Mami!
To neříkej. Víš, že matka Sue zemřela při porodu.
Skutečně?
- Pro ženu není hezčí způsob, jak odejít. - Mami.
- Oběť nejvyšší. - Bože.
Bude v pořádku. Že, Maggie?
Já nevím. Úzký boky.
- Hlavně aby přežilo dítě. - Proboha.
Co aby přežili všichni?
Emily? Emily, myslím, že to nezvládnu.
Řekni, jak může lidská bytost vylézt tak malinkou dírkou?
Nedokážu si to vysvětlit. Jak to někdo dokáže?
Dost!
O tebe už nejde, Susan.
Je v tobě vzácný život, pro který musíš být silná.
- Rozumíš? - Ano.
Fajn. Teď mi přineste nůžky na stříhání ovcí.
- Nůžky na ovce? - Na co je chceš?
No, budu používat dost farmářského náčiní.
Kontrakce se zrychlují.
Tak jo, heleďte.
Jestli porodí, měl by tu být Austin. Radši…
Emily Dickinsonová, neopovaž se odsud odejít.
- Ale je otec. Měl by tu být. - Nepotřebuju Austina. Potřebuju tebe.
Tak jo, fajn. Bože. Kde se v tý drobný ruce bere taková síla?
Protože mám bolesti.
Cucni si tohohle, miláčku.
- To ti uleví. - Tak jo.
Pro jistotu jsem to pronesla.
Zapomeň na nůžky na ovce. Chci řeznický zvonek.
- Kvůli tomuhle žijeme v Nové Anglii. - No to rozhodně.
Výroba javorového cukru je má oblíbená sezónní činnost.
Moje taky.
Říkalas, že je to vyřezávání dýní.
- Můžu mít dvě oblíbený? - Abby. Ne.
Hele! Nemůžu za to. Nová Anglie mi přináší tolik radosti.
Můj strom nedal nic.
Javoru musí být 45, než může dávat dobrou mízu.
Koukej na George a jeho informace.
Hele, kde je ksakru Frazar? Tohle má bejt jeho rozlučkovej mejdan.
Nemůžu uvěřit, že rukuje.
Tlak na zapsání začíná sílit, ty jo.
Zanedlouho budeme muset jít všichni.
A co ty, kámo? Půjdeš bojovat?
Nemyslím, že by mě armáda chtěla.
Jsem teď docela na huntě.
Navíc budeš mít dítě.
V týhle válce je bohužel mladých otců plno.
Ano. Nakonec muž musí splnit svou povinnost.
Proč nemohou válčit ženy?
- Co nějaká rovnost? - Abby.
Nevíte, kde dostanu kouli pokapanou javorovým sirupem?
- Ahoj kámo. - Frazare, kámo!
- Vypadáš dobře. Moc dobře. - Jo.
Máma teď našila límec na kabát.
- Švihák. - Vypadáš jak pravej hrdina, Stearnsi.
- Pro tebe pobočník Stearns. - No jasně.
- Hvězda Amherstu, lidi. - Jsme na tebe pyšní, Frazare.
Díky moc, žes všechny svolal, Austine.
- Moc pro mě znamená vás naposled vidět. - Počkej, počkej. Naposled? No neblbni.
- Zase se uvidíme, až bude po válce. - Jo. Jo. Možná.
Ale no tak. Výkvět Amherstu přece nedostanou.
Jo, jsi hvězda týmu pozemního hokeje,
- syn rektora… - A válka je přesně jako pozemní hokej.
No teď už tomu každopádně neuniknu.
Hele. Vždycky jsi byl nejlepší z nás.
- Jsi pravej hrdina. - Hele, kde je Emily?
- Kdo? - Emily Dickinsonová.
Tvá sestra?
Doufal jsem, že se rozloučíme. Staví se?
Já nevím.
S rodinou zrovna nemluvím.
- Austine, co se stalo? - Proberem to pak.
Tak jo, pojďme udělat jaksepatří rozlučku, jo?
Třikrát hurá pro Frazara Stearnse. Hip, hip…
- Hurá! - Hip, hip…
Jsme my, kdo čekáme, hodni toho,
aby perla tak ohromná
jako život sám byla rozpuštěna za nás
v ohavné číši války.
Jé, pardon.
Můžeš trošku přitla…
Jo.
Ty jo, já si vůbec neuvědomila, že porod trvá tak dlouho.
Dítě vyjde, až je připravené.
U oslů je to stejné.
Víš, co mám na rození ráda?
To překvapení. Nikdy nevíš, co přijde.
Jedna moje sestřenice jednou měla siamská dvojčata.
Tři ruce, dvě hlavy. Třeba má Sue uvnitř nacpané dvě.
- Jak to ještě potrvá? - To je záhada, drahá. Nikdo neví.
Ale zkusím to odhadnout. Koukneme se, ano?
Ježíši. Ne. Já ne… Ne.
Nemel se, Susan.
Ještě tak tři hodiny. Je jen na dva centimetry.
Další tři hodiny nezvládnu.
Nezvládneš? A co já?
Poslyš, Emily, jak jsme říkávaly s tetou Lavinií.
Když nezvládneš koně, jdi ze stodoly. Možná bys měla odejít.
Oddechni si, zlato. Budeš to potřebovat.
- Nevadí, když odej… - Jen jdi.
Může tlačit silněji zadníma nohama.
- Zajímavá teorie. - Budeš muset na všechny čtyři, zlatíčko.
Kdo je tu? Možná Austin.
Frazare. To jsi ty.
Emily. Přišel jsem ti dát sbohem.
Sbohem.
Tak ty… odjíždíš?
Ano. Zítra vyrážím do Virginie. Pak pochodem do Severní Karolíny.
Ty jo.
- Promiň, Austin tu není. - Ne, já už ho viděl.
Přišel jsem se rozloučit s tebou.
Nejsi zaneprázdněná?
Ne. Jen posedávám a čekám, až se Sue narodí dítě.
To mi nedošlo. Nechci rušit.
Ne, ne. To je dobrý. Trvá to věčnost a já bych se napila.
Jen pojď dál.
Nevrátíme se?
Tu máš.
Na zdraví.
Jsem ráda, žes za mnou přišel.
Byla bych fakt smutná, kdybych se nemohla rozloučit.
Já taky. Musel jsem tě před odjezdem vidět.
Víš? Když vím, že se možná nevrátím.
Až tak?
Koukni, nemůžeš celý to, jak jsem měla vidění,
že umřeš, brát vážně.
Jsem magor. To víš.
Já jsem ta bláznivá. Ne?
- Určitě budeš v pořádku a… - Prosím, nedělej to.
Co nemám dělat?
Nehraj šťastnou jako všichni ostatní.
Jediná jsi na rovinu říkala, jaká cena se za tu válku platí.
Jen ty máš odvahu podívat se pravdě do očí.
Nesnažíš se prosazovat falešnou naději.
Co když je naděje všechno, co máme?
Občas…
…to nejnadějnější, co můžeš udělat,
je podívat se přímo na temnotu.
- A nemyslím, že jsi bláznivá. - Ne?
Ne!
To svět je vyšinutej.
Odlišuje tě jen to, že se ho nebojíš popsat, jak ho vidíš.
To dělá velkého spisovatele. Víš?
Velcí spisovatelé se nevyhýbají pravdě, i když je tragická.
Podívej na Danteho.
Peklo. Ty jo.
Šel až do pekla
a vrátil se, aby o tom vyprávěl.
No…
Vážně doufám, že se vrátíš.
„Po dalším vítězství generála Leeho zbylo 2 000 vojáků Unie mrtvých
a 7 000 zraněných.“
Skvěle. Další dva tisíce lidí, co jsem si mohla vzít.
Další dva tisíce, co utekly.
- A co konfederáti? - Co je s nimi?
Kolik obětí mají oni?
- Je tam seznam jmen? - Chápu, co tím chceš říct.
Mohla jsem si vzít i je. Pravda, byly by tam politické rozdíly,
ale možná to přispívá k zajímavým hovorům při snídani.
Jen si říkám, jestli tam nebojoval i můj bratr.
Tvůj strýc Sam ze Savannah bojuje za druhou stranu.
Seznam jmen za Jih tu nemají.
Zřejmě už je ani nepovažujeme za lidi.
Sem tě dovede nenávist, Vinnie.
Nenávist a rozpory.
Je to hanebná doba k žití.
Možná se mi srdce radši včera mělo zastavit.
No, já jsem ráda, že nejsi mrtvý.
Jsi?
Jo.
Kvůli té válce ztrácím všechny případné spřízněné duše.
Bylo by docela drsné ztratit i tátu.
No, možná můžeš číst jen sportovní sekci.
Dobře.
Víš, překvapilo mě, žes dnes nepřivedla Billyho.
Koule s javorovým sirupem zbožňuje.
V noci moc dobře nespal.
Ani já ne.
Bez tebe nikdy nespím dobře.
Zachránilas mi život.
To víš, že ano?
Být s tebou,
moct se starat o Billyho,
je to jediné, co mi přináší radost.
Je to všechno.
Jste všechno, co mám.
Udělal bych pro vás cokoli, Jane.
Austine, přestaň.
Už to nemůžeme dělat. Říkala jsem ti to.
Proč ne?
Protože Sue čeká miminko.
To nemusí nic změnit.
Jo. A protože si…
Protože si vezmu někoho jiného.
Co…
Co uděláš?
Je tu jeden otcův obchodní společník.
Muž jménem Pierre.
Požádal mě o ruku.
Pierre… Jaký Pierre? Znám ho?
Ne. Není odsud.
Je z Francie. Vlastně z Vietnamu.
Vlastní rýžovou plantáž.
A…
…buduje přístavy,
aby se otevřely francouzskému obchodu.
Ty jo.
Působí extrémně problematicky.
No, vím jen, že má peníze
a může Billymu zajistit dobré vzdělání.
- Jsem plně ochoten platit za školu. - Austine…
Prostě to nebude fungovat. Dobře? Tohle město je moc malé.
Žádáš, ať žiju život v hanbě,
- a to neudělám. - Ne, ne.
Jane, Jane.
Prosím.
Neodcházej. Prosím.
Jízdenky do Vietnamu už máme koupené.
Neměla jsem na výběr.
Myslím, že to jednoho dne pochopíš.
Doufám…
Doufám, že se o tebe tvá žena naučí líp pečovat.
Už se připozdívá.
Ještě se musím sbalit.
Kéž bys nemusel jet.
Volání osudu.
Město mi bude chybět. Starý dobrý Amherst.
Jo. I já mám k němu docela silnou vazbu.
Hele, rád bych, abys mi dala něco, co bych si vzal do války.
Cokoli.
Báseň.
Budu ji nosit v kapse, tady.
Tvá slova mi přinesou naději.
Ne falešnou naději?
Ne.
Skutečnou naději.
Takovou, co je dost odvážná připustit, že někdy se věci nezlepší.
Tu máš. Vem si tuhle.
Napsala jsem ji dneska.
Pro koho jsi ji psala?
Psala jsem ji…
…pro Nikoho.
Je až hanba být naživu,
když muži tak stateční jsou mrtví.
Závidím tomu vznešenému prachu,
že se mu dostalo takové pocty.
Děkuji, Emily.
Je vidět hlavička. Emily, šup.
Glory, glory aleluja,
kapitán John Brown to zřel.
No páni.
Vrátil ses.
Jak to jde, ségra?
Austine, minuls to.
Uvidíš, že jsem to trefil dokonale.
Ne, ne. To miminko.
Právě se ti narodilo dítě. Austine, jsi otec.
- Proč pro mě nikdo nepřišel? - No, já chtěla. Vážně. Já…
I jsem říkala, že p… Všechno…
Všechno se to seběhlo tak rychle.
Počkej. V rychlosti. Chci probrat včerejšek.
Nechci probírat včerejší večer.
Chci vidět svý dítě.
Jasně. Ne. To já vím.
Ale něco z toho, cos řek, musíš vzít zpátky.
To ti nepřijde důležitý, teď když máš dítě,
aby rodina držela pohromadě?
Myslím, že na to už je pozdě.
Ještě na to pozdě není, Austine.
Urovnáme to. Jen se musíš omluvit tátovi.
Nemám v úmyslu s tím mužem ještě někdy promluvit.
- To nemyslíš vážně. - To teda myslím.
Tenhle dům je rozdělený, Emily.
A dřív nebo později si budeš muset zvolit stranu.
Překlad titulků: Jiří Sailer