DANTE ALIGHIERIN JUMALAINEN NÄYTELMÄ
1. OSA - HELVETTI
Hyvää upeaa aamua, tytär.
Isä. -Kyllä.
Olet jalkeilla!
Olet pukeutunut. Kasvoissasi on taas väriä.
Niinpä. Oloni on täysin parempi.
Tarvitsinkin vain pari päivää lepoa, ja nyt oloni on hyvä.
Tajusin kuitenkin tärkeän asian sairaudestani.
Minkä? -Että kuolen.
Mitä? -Ei kyyneleitä.
Se on yksinkertainen fakta. En ole kauaa tässä maailmassa.
Niin. Elämä on ohikiitävää, lyhyt kynttilä…
Heippa, Eddy.
Ennen kuin huomataan, olen kuollut. Minulla on siis paljon paperitöitä.
Paperitöitäkö?
Niin. Niillä on kiire.
Pitää saada koko kuolinpesäni järjestykseen.
Uusi testamentti, asiakirjojen notaarisointi,
kirjoitelmieni lähetys kopistille,
puhumattakaan huomattavista lahjoituksista -
Uuden-Englannin rikastuttavimmille laitoksille.
Emily, kello käy.
Minun pitää vahvistaa jälkeni Amherstiin, maailmasta puhumattakaan.
Saatan kuolla kuukaudessa,
mutta Edward Dickinsonin nimeä ei unohdeta koskaan.
Selvä. No, isä, kiva, että voit paremmin.
Haluan puhua eräästä asiasta.
Puhu nopeasti. Pitää järjestää tärkeitä lahjoituksia.
Aivan. Kyse on sinun ja Austinin välirikosta.
Mistä välirikosta?
Austin tuli humalaan ja sanoi kamalia asioita.
Sitten sydämesi pysähtyi.
Se kaikki.
Kuuntele. Ymmärtäisin kyllä, jos et halua puhua hänelle enää,
mutta rukoilen sinua koko sydämestäni antamaan hänelle anteeksi.
Voi, rakas, dramaattinen lapseni.
En ole yhtään vihainen veljellesi.
Etkö? -En.
Opin jotain kuolevaisuuteni kohtaamisesta.
Elämä on liian lyhyt kaunaan ainoaa poikaani kohtaan.
Odotin sinun suuttuneen.
On ilmiselvää, että Austinilla on vaikeaa juuri nyt.
En halua tuomita häntä siitä. Haluan tukea häntä parhaani mukaan,
ja jos se tarkoittaa, ettei hän puhu minulle hetkeen, olkoon niin.
En poista häntä testamentistani.
Oi, isä. Se on fantastista. Olen siitä sanoin kuvaamattoman iloinen.
Voimme saada rauhan. Vihdoinkin rauha tässä perheessä.
Luulin sinun lisäävän röyhelöitä. -Se on suruasu.
Tiedän. Kun muut naiset surevat vain yhtä kuollutta aviomiestä,
minä suren loputonta määrää aviomiehiä, joita en saa tavata.
Tätä pitää siis kohentaa hieman.
Minun mielestäni röyhelöt eivät kuvaa surua.
Niinkö? Auttaisiko avarampi dekoltee?
Vinnie. Hei, Betty. Hienoja uutisia. Isä ei ole vihainen Austinille.
Dickinsonien sota on ohi. -Jee!
Paitsi että oikea sota jatkuu, minkä vuoksi tarvitsen apuasi.
Apua missä? -Emännöin ompelukerhoa tänään.
Vaihdoin sen nimeksi Amherstin naisten avustuskerho.
Teemme siteitä sotilaille.
Kappas vain. Teet osasi.
Niin. On siis luotospistojesi aika.
Ajattelin kirjoittaa illalla. Mielessäni on paljon runoja.
Perheen ristiriitojen takia en ole saanut niitä ulos.
Voin vihdoin istua rauhassa illalla.
Anteeksi. Rauha ei ole nyt vaihtoehto.
Maa on sodassa. Ex-poikaystäväni kuolevat. Tarvitsen apuasi.
En osaa ommella.
Totta. Hän ei todellakaan osaa.
No niin. Ei tarvitse nauraa.
Jokaisella on vahvuutensa. Ompelu ei ole omani.
Siksi Betty liittyy seuraamme illalla.
Hän on Amherstin paras ompelijatar. Hän opettaa siteiden teon -
ja muuta sotilaille hyödyllistä.
Jopa sinulle. -Aivan, mutten voi olla pitkään.
Muista, että minulla on… Anteeksi.
Minulla on yövieras. Olen uupunut. En nukkunut viime yönä.
Vieraani pitää hereillä koko yön.
Kuka hän on? -Kuorsaako hän?
Ei, hän puhuu. Autan kirjoittamaan elämäntarinaa.
Hän on uskomaton nainen. Hän on elänyt erityisen elämän -
muttei osaa lukea eikä kirjoittaa. Autan siis siinä.
Olemme jatkaneet jo kolme yötä, eikä hän vain lopeta.
Tarina toisensa perään. Tuskin pysyn perässä.
Se on mahtavaa. Onpa ihana asia tehdä toiselle.
Auttaa kirjoittamaan totuus. -No, enpä ajattele Henryä.
Eikö vieläkään sanaa häneltä?
Voi luoja. Mitä Henrylle tapahtui?
Emme tiedä. Yli kuukauteen ei ole tullut kirjettä.
Oletteko edes yhä yhdessä? -Älä viitsi. Ole hienotunteinen.
Kuule, Betty. Ymmärrän täysin.
Tiedän, mitä on menettää rakas tai joku, jonka kanssa muhinoi kerran juhlissa.
Henry ei ole kuollut.
Hän on jossain ja kirjoittaa Bettylle pian.
Toivon niin, ainakin Helenin vuoksi.
Hän on jossain. Ihan totta. En luovu toivosta.
Kiitti.
Tuo… Tuo auttaa.
No, haluan vain löytää keinoja auttaa. -Hienoa.
Osallistut ompeluun illalla Amherstin naisten kanssa.
Vinnie, Betty, te innoitatte minua.
Voimme kaikki osallistua.
Voimme kaikki osaltamme tehdä maailmasta paremman -
ja täyttää tämän maan rakkaudella ja hyvyydellä.
Se ämmä ei anna minun pidellä vauvaa!
Minun on hyvä aika lähteä. -Nähdään. Älä unohda varasormustinta.
Kuka hän oikein luulee olevansa?
Mistä moinen meteli?
Edward. Nousit sängystä.
Kyllä. Oloni oli parempi. Tulin muuttamaan testamenttiani.
Parasta, ettet jätä Suelle mitään.
Mitä hän teki? -En saa pidellä pojanpoikaani.
Olen sen lapsen ainoa elävä isoäiti. Missä kunnioitus on?
Puhumattakaan siitä, että minä toin hänet tähän maailmaan.
No, periaatteessa se oli Sue.
Älä viitsi. Hän vain makasi ja ponnisti vähän.
Minä puolestani käytin koeteltuja Norcrossin kätilötaitojani -
ohjatakseni sen kallon valoon, ja näinkö hän kiittää minua?
En pääse edes huoneeseen.
Suoraan sanottuna olen aina inhonnut hänestä.
Emily, tarvitsen apuasi.
Mitä minä voin tehdä?
Hän kuuntelee vain sinua. Hän pyysi erityisesti sinua juuri nyt.
"Vain Emily pääsee makuuhuoneeseen." Mene puhumaan hänelle järkeä.
Olin menossa ylös kokoamaan ajatuksiani. -Meillä ei ole aikaa ajatuksillesi.
Perhe on hajalla. Jos emme toimi nopeasti,
se lapsi ei ehkä saa tuntea isovanhempiaan.
Älä ole naurettava. Lapsi on viikon vanha. Ole kärsivällinen.
Kärsivällinen? Pitäisikö odottaa täysikasvuiseksi?
Kyllä. -Siteen luominen alkaa heti.
Hänen pitää tuntea tuoksuni.
Edward, et ole edes nähnyt tätä lasta.
Ei minun tarvitse tavata häntä. Hän jatkaa Dickinsonin nimeä.
Se riittää minulle.
Siitä puheen ollen pitää palata testamenttini pariin.
En voi työskennellä tässä hysteriassa. Voisitteko siis lähteä?
Lähden, kun Emily suostuu puhumaan Suelle.
Hyvä on.
Selvä. Minä… Minä yritän.
Emily, älä unohda ompelukerhoa.
Emily, tämä perhe luottaa sinuun.
Kyllä, Emily. Lähde.
Emily, tee jotain.
Älkää huoliko. Emily Dickinson auttaa.
Onko se totta, rakas Sue?
Onko kaksi?
Mene pois.
Sue, minä tässä.
Emily? Ole kiltti ja tule sisään.
Tule tänne. Meillä on tilaa sinulle täällä.
Hän söi juuri. Nyt hän nukkuu.
Haluatko pidellä häntä?
Minäkö? Ei, minun tarvitse. Se on… Tiputtaisin kai hänet.
Hienoa.
Sinä et edes halua koskea vauvaan, ja äitisi kieltäytyy antamasta takaisin.
Niin. Siitä puheen ollen…
Hetkinen. Lähettikö hän sinut tänne?
Ehkä.
Voitko kertoa, mitä tapahtui? -Tunnet äitisi.
Hän yrittäisi itse antaa vauvalle rintaa, jos antaisin tilaisuuden.
Kun hän on täällä, hän vain arvostelee minua,
pomottaa minua ja antaa neuvoja, joita en tarvitse enkä halua.
Hän vain…
Hänen pitää kunnioittaa rajojani.
Ymmärrän. Ymmärrän täysin,
mutta hän haluaa luoda siteen ensimmäiseen lapsenlapseensa.
Voisitko joustaa hänelle vähän? Ole kiltti.
Tarvitsen ensin aikaa vauvan kanssa.
Siitä tulee riittävän pian Dickinson.
Anna -
hänen olla Gilbert toistaiseksi.
Hyvä on. Katsotaanpa pikku Gilbertiä.
Sano hänelle jotain.
Haluan hänen oppivan äänesi.
Hei, pikkuinen.
Olen Emily-setäsi.
Emily-setä tuntee miehen, joka ajaa vaunuja kuin sormustinta.
Kääntää pyörää koko päivän kantapäällään.
Hänen nimensä on…
Tiedätkö vastauksen?
Siitä vain. Arvaa. -Anna mennä, vauva.
Hyvä on, minä kerron. Hänen nimensä on mehiläinen.
Kuvittele yhdessä kasvattamamme lapsi.
Hänestä tulisi nero.
Ihmelapsi.
Se on mahdotonta.
Onko se?
Vai etkö vain halua tehdä sitä?
Missä Austin on?
Ulkona Georgen kanssa.
Menivät uimaan Puffer's Pondille. Humaltuivat kotitekoisesta viskistä.
Lammelleko? On jäätävää. Ei ole edes puolipäivä.
No, veljesi on lapsi.
Tuskin tulee edes kotiin syömään. Hän on aina myöhään ulkona.
Emily. Sinä voisit tulla.
Voisimme syödä pikku aterian yhdessä takan ääressä vauvan kanssa.
Eikö olisikin kivaa?
En voi.
Miksi et?
Lupasin Lavinialle mennä hänen ompelukerhoonsa illalla.
Teemme siteitä sotilaille.
Hitto vie.
Miksi teet aina näin?
Tee miten?
Valitset perheesi ennen minua.
En ikinä… Tuo ei ole reilua.
En valitse ketään.
Enkä se on ongelma.
Välillä haluaisin tuntea itseni valituksi.
Asettaisin sinut etusijalle missä ja milloin vain.
Perheeni on hajoamisen partaalla.
Haluan vain varmistaa, että kaikki ovat kunnossa.
Yritän vain auttaa.
Voisit auttaa minua monin tavoin.
En edes halunnut mennä ompelukerhoon tänään.
Haluan kirjoittaa runoja, mutta maailma tulee jatkuvasti tielle.
Niin, elämä on sillä lailla hankalaa.
Haluan kirjoittaa sinulle runoja.
Hyvä on.
Mutta…
Mutta mitä jos tarvitsen muutakin kuin runojasi?
Mitä jos juuri nyt tarvitsen sinut kokonaan?
Lapsenvahtikerho palveluksessasi.
Hei, kappas vain. Sinulla on apua. -Niin.
Koska adoptoidut serkut ovat ilmaisia kotitöiden tekijöitä.
Muistakaa tasoittaa saumat -
ja kääntää huolittelemattomat reunat.
Oikein hyvä, Abiah.
Hyvää työtä, rva Dickinson. Sotilaat arvostavat tuota tyynyliinaa.
Kiitos. Mutta tämä ei ole sotilaille vaan pojanpojalleni.
Toivottavasti saan joskus antaa sen itse.
Äiti, minä yritin. -Et riittävästi.
Sue ei anna rva Dickinsonin olla vauvan kanssa.
Elän näitä ompeluseurojen kuumia juoruja varten.
Tiedätkö, mitä antaisin, jos saisin pidellä pojanpoikaani?
Kuulla hänen kutsuvan minua isoäidiksi?
Tai ehkä mummiksi?
Tai Gigiksi. Tai ehkä Cookieksi. -Vauvalla ei ole edes nimeä vielä.
Mutta nimen saatuaan eikö pitäisi kutsua minua Cookieksi?
Se on nuorekkaampaa. -Kyllä.
Vauvoista puheen ollen on uskomatonta, että Jane muutti Vietnamiin.
Sain jo kirjeen häneltä. -Voi luoja. Mitä siinä luki?
Hän toi vaahterasiirappia ravintolaan Saigonissa -
ja käski ihmisten laittaa sitä mykyihinsä.
Sanoi sitä "Uuden-Englannin ja Aasian fuusioksi."
Hänet on canceloitu.
Mitä sinä teet? Haaskaat hyvää musliinia.
Anteeksi. Lanka otti tavallaan vallan.
Sanoit haluavasi auttaa.
Niin. Tuolla ei sidota sotilaan haavaa.
Sanoin, etten osaa ommella.
Revi ompeleet ja aloita alusta. Hyvää musliinia ei voi haaskata.
Kunpa olisin enemmän kuten hämähäkki.
Anteeksi kuinka?
Hämähäkki kutoi yöllä
Ilman valoa
Valkoisen kaaren päällä
Onpa runollista.
Niin, koska se on runo.
Jatka vain ompelua, Emily.
Hienot reunat, Vinnie.
Mistä sait kankaan? Se kiiltää ihanasti.
Revin vanhoja mekkojani siteiksi.
Vaikea uskoa, että pidin näitä näyttääkseni hyvältä kosijoilleni.
Nyt olen miestä lähimpänä,
kun hän sitoo vuotavan jalkahaavansa silkkini palasella.
Tyttö, tuo on synkkää.
Itse en uskonut sodan kestävän näin pitkään.
Se vaikuttaa loputtomalta.
Niinpä. Amerikka perustettiin vasta sata vuotta sitten.
Onko tämä jo sen loppu?
Voimmeko keventää tunnelmaa? Onko kenelläkään lisää teetä?
Teetäkö? En tiennyt, että halusitte.
Tytöt, menkää keittämään teetä.
Ei, tarkoitin "teetä",
juoruja, lokaa.
Tässä tulee. Kolmea taistelussa kuollutta sotilasta kohden -
viisi kuolee sairauksiin.
Jokaisella niistä viidestä oli vaimo, tyttöystäviä -
ja ex-tyttöystäviä, jotka olivat yhä ihastuneita heihin,
vaikkeivät olleet oikeassa mielentilassa suhteeseen.
Kyse on Shipistä ja Joseph Lymanista.
Lyman kuoli taistellessaan Konfederaation puolella.
Emmekö ole valmiita puhumaan siitä? -Onko se totta?
Miksi neulat ovat teräviä?
Jos et osaa ommella, neulo jotain.
En sovi perinteisiin naisten käsitöihin.
Kaikkien pitää tehdä osansa.
Sinun pitää auttaa.
Minä yritän auttaa! Olen yrittänyt koko päivän,
mutta mikään tekemäni ei näköjään paranna mitään.
Emme edes paranna oikeita haavoja.
Mitä tarkoitat tuolla?
Tarkoitan tuskaa ihmisten sydämessä.
Väkivaltaa, vihaa, sielun kärsimystä.
Ne minä haluan parantaa.
Runoillani.
Onnea siihen. -Eikö runoudella ole sinusta väliä?
Kysymys ryhmälle. Kuka on Amerikan paras elävä runoilija?
Walt Whitman. -Oikein.
Mitä hän tekee nykyään?
Hän on hiton hoitaja kenttäsairaalassa.
Koska jopa hän tajuaa, ettei hänen sanoillaan ole väliä juuri nyt.
Hänen toimillaan on väliä,
työllä, jota hän tekee kentällä auttaakseen kanssaihmisiään.
En ole samaa mieltä.
Julkaisemme runoja Drum Beatissä.
Se on Unionin sanomalehti, jota pyöritän mieheni kanssa -
itsensä Abraham Lincolnin johdolla.
Me ymmärrämme. Miehesi tapasi presidentin.
Lincolnin mukaan teemme hienoja asioita Unionille.
Sotilaatkin rakastavat Drum Beatiä. Lukevat sitä jopa kuolinvuoteellaan.
Runous voi tuoda lohtua kuolevalle.
Etkö halua muuta kuin tuoda lohtua ihmisille?
Anteeksi, mutta meidän pitäisi tehdä ihmisten olo epämukavaksi.
Pitäisi viedä raivomme kaduille.
Naiset ansaitsevat äänioikeuden. Meidän pitää vaatia -
naisten oikeudet perustuslakiin,
emmekä saa kertoa miehelleni, että sanon mitään tällaista.
Voit viedä tuollaiset puheet pois ruokasalistani.
Minusta runous voi auttaa.
Ainakin toivon niin.
Muuten elämäni on merkityksetöntä.
Emily on oikeassa.
Jatka vain.
Henry on kirjoittaja.
Syytin häntä siitä, että hän laittoi kirjoituksensa perheemme edelle.
Se on totta. Se repi perheemme rikki.
Mutta sitten se…
Hänen kirjoituksensa neuloi meidät yhteen taas.
Kirjeet, joita hän kirjoittaa Helenille. Joita hän kirjoitti.
Niistä tuli Helenin ainoa toivon lähde.
Luoja, en tiedä, mitä teen, jos Helen ei saa taas kirjettä.
Siispä…
Kyllä, uskon kirjoittamisen voimaan.
Joskus meillä ei ole muuta.
Aivan. Juuri niin, Betty.
Ja olen hyvä kirjoittamaan.
Entä sitten, jos en osaa ommella, neuloa, pidellä vastasyntyneitä -
enkä korjata perheeni sotkuisia suhteita? Entä sitten?
Parasta, mitä voin tehdä maailmalle, on lukittautua kirjoittamaan runoja.
Mitä hyötyä runoistasi on, jos teet niin?
Mitä?
Jos et kestä maailman sotkua,
miksi kenenkään tarvitsisi kuulla sanottavaasi?
Oikean elämän pois sulkeva kirjoittaminen -
on käytännössä kuollut.
Ehkä pitäisi jatkaa neulomista,
koska satojen soveliaiden komistusten jalat räjähtävät irti.
Siispä…
Jalkani!
Täällä on vamma. -Austin?
Mitä tämä meteli on? -Oletko kunnossa?
Paskiainen osui! -Mitä tapahtui?
Olimme pikku baaritappelussa. Rikkinäisiä pulloja lenteli.
Yksi viilsi Austinin jalkaa. -Luoja. Hän vuotaa verta.
Poikani on haavoittunut!
Hakekaa siteet!
Ne ovat sotilaille.
Austin, istu. -Jane.
Istu. -Missä… Missä Jane on?
Jane! -Paljonko olet juonut?
En riittävästi hukuttamaan murheeni.
Kuuntele. Hyviä uutisia. -Ei.
Hyviä uutisiako? -Niin.
Kääntyikö laiva takaisin? Palasiko Jane?
Ei. Kuuntele. -Ei! Rva Dickinson.
Isä antaa sinulle anteeksi. -Häh?
Puhuin hänelle. Hän ei ole lainkaan vihainen sinulle.
Hän toimii oikein. -Koko päivä täällä.
Vaikka sanoit kamalia asioita, hän ei kanna kaunaa.
Hän on valmis jatkamaan.
Vau.
Hän on suurempi kusipää kuin luulin.
Miten voit sanoa noin?
Hän yrittää kieltää tunteeni kuten aina.
Tietenkin isä haluaa sanoa, ettei välillämme ole ongelmia,
koska hän on ongelma.
En välitä paskaakaan hänen mielipiteestään.
Eroan yhä tästä perheestä!
Pois tieltä. Poikani kärsii. -Ei.
Rva Dickinson, ne ovat U…
Voi, poikarukkani. Anna minun hoitaa.
Aivan. Äiti hoitaa sinua nyt.
Sanotko tätä eroamiseksi?
Jane. -Emily, hae hänelle vettä. Yritä auttaa.
Jane.
Sisään.
Hei, Emily. Saanko tulla sisään?
George, et saisi… Selvä, hyvä. Jep. Olet huoneessani.
Anteeksi kaikki tuo meteli.
En tarkoittanut aiheuttaa hälinää. -On myöhä. Miksi olet täällä?
Minä… Halusin antaa sinulle jotain
Atlanticin?
Siinä on artikkeli, josta saatat pitää.
"Kirje nuorelle osallistujalle." Neuvoa nuorille runoilijoille.
Thomas Wentworth Higginsonilta.
Orjuuden vastustajaltako?
Niin. Hemmo on tosi siisti.
Hän oli yksi kuudesta John Brownin kapinan rahoittajasta.
Nyt hän on etelässä taistelemassa sodassa.
Johtaa Unionin ensimmäistä mustien rykmenttiä.
Pitkä matka?
Helvetin pitkä.
Mutta pääsin perille.
Vain sillä on väliä.
Hän on siellä taistelun tuoksinassa -
ja ehtii silti välittää runoudesta. Siis se on aika upeaa.
Se on mahtavaa. Luen sen varmasti. Kiitos.
Niin, siis ota tai jätä.
Ei kukaan voi antaa sinulle neuvoja. Olen aivan toisella tasolla.
Tuo on kivasti sanottu.
No, olen aina ollut suurin fanisi.
Minusta on tuntunut, ettei runoillani ole väliä.
Mitä? Tuo on hullua.
Kun maailmassa ja perheessäni tapahtuu kaikkea,
ehkä on parasta, että lopetan kirjoittamisen.
Sinut luotiin maailmaan kirjoittamaan.
Luotiinko kuitenkaan?
Ehkä minun pitää tehdä enemmän auttaakseni oikeasti.
Tiedän vain tämän.
Jos pitäisi valita sinun ja runojesi väliltä.
Niin?
Valitsisin runosi.
Tuo on suloisinta, mitä voisit ikinä sanoa.
Mitä sinä teet? -Minä…
Ajattelin vain, kun on sota ja kaikkea… -Minä en voi.
Sydämeni kuuluu toiselle.
Luoja, elämä on sotkuista.
Betty palasi. Siinä on kova narttuni.
Sojourner. Tuo mekko on totuus.
He saavat tietää, että olen nainen tässä mekossa.
Niin saavat. He tietävät, että olet suuri Sojourner Truth,
orjuuden vastustaja, evankelista, naisten äänioikeudesta taistelija…
Ja kuuluisasti sinkku.
Missä sulkakynäsi on, monitaitoinen kova narttu?
Palataan töihin.
Haluan kirjoittaa muistelmiasi mutta olen kovin väsynyt.
Jos voin olla ensimmäinen musta nainen, joka voittaa valkoisen miehen oikeudessa,
voit valvoa vielä yön kirjoittamassa lukua siitä, miten tein sen.
Hyvä on!
Kyllä. Olet oikeassa. -Niin.
Täytyy jatkaa taistelua. Ei saa luovuttaa.
Sitä Henry sanoi. -Juuri niin.
Koska minä en kuole. Menen kotiin kuin pyrstötähti.
Katso, kun valaisen yön energiallani. Voitko uskoa, että olen 60-vuotias?
Emme tiedä tarkkaa syntymäpäivääsi.
Olen noin 66-vuotias ja näytän helvetin hyvältä.
Mihin jäimmekään?
Viisivuotias poikasi myytiin laittomasti maanomistajalle. Alabamassa.
Valkoiset ovat paholaisia. Kerrotaan.
Oikean elämän pois sulkeva kirjoittaminen on käytännössä kuollut.
Hra Higginson,
oletteko liian kiireinen sanomaan, ovatko runoni elossa?
Tekstitys: Jari Vikström