Mamma!
Jag behöver din hjälp.
Austin, vad är det?
Säg inget. Du har slut på rena strumpor.
Nej. Det är värre än så.
Jag ska stå värd för en collegeträff och Sue är bortrest.
Var är hon?
Hon skulle besöka en vän.
Vem då?
Jag vet inte.
Vet du, jag kan inte begripa
hur lilla blyga Sue kunde få så många vänner.
Mamma! Vad ska jag ta mig till?
Alla killarna kommer, och jag sa att vi skulle äta lunch
eller åtminstone nåt lätt.
Kära pojke. Oroa dig inte.
Jag ska hjälpa dig.
Jösses, vill du det?
Självklart.
Jag har längtat efter att se ert nya kök.
Jag vill så gärna prova den där spritt nya degblandaren.
Jajamän.
Jag ska ordna bästa tänkbara tebjudning för er pojkar.
Vad är det här?
Vad gör han här i bara tofflorna?
Vår son ska ha en tebjudning för sina vänner, och jag ska bistå.
Kan han inte klara sig själv?
-Nej. -Du behövs för tebjudningen här.
Styrelsemötet, du vet.
Vilket styrelsemöte?
Edward, har du glömt att du är gift med den bästa husmodern i New England?
Jag klarar två tebjudningar med ögonen slutna och en hand bakbunden.
Du behöver inte vända ut och in på dig.
Emily kanske kan hjälpa.
Tyvärr inte.
Hon har stängt in sig på sitt rum sen igår.
Sen hon fick sin dikt publicerad.
Ingen har sett till henne.
Hon skäms nog alldeles förskräckligt.
Jag såg henne igår kväll.
Gjorde du? Var då?
Fast det gjorde jag inte, vid närmare eftertanke.
Det var så märkligt.
Hon har blivit alltmer sån på sista tiden.
Hon gömmer sig på vinden som en galen kvinna.
Det är väldigt oroande. Jag hoppas att det går över.
Jag Gillar en Blick av Vånda
Pappa.
Vad är det för styrelsemöte?
För investerarna i Springfield Republican och dess dotterbolag,
till vilka vi hör.
Vänta, har du satsat våra pengar i hans tidning?
Det stämmer. Återstoden av Newmans dödsbo.
Jag beslöt att investera den hos mr Bowles.
-Men pappa... -Jag medger
att jag var skeptisk först, men han var mycket övertygande.
Tidningsbranschen kan bara växa.
Nyhetsjournalistik är framtiden.
Men, pappa, jag förstår inte.
Jag menar...
...hur kan du ge pengar till mannen som har publicerat Emilys dikt?
Jag trodde att du var helt emot sånt.
Han tänker publicera ännu fler.
Tiderna förändras, eller hur?
Och förresten, om jag hade bråkat om det
hade det blivit mer komplicerat att göra investeringen.
Jaha. Så det handlar bara om pengar?
Jag fattar.
Så mycket för dina principer.
Tilltala mig inte på det viset.
Du borde ha konsulterat mig innan du tog beslutet.
Konsulterat dig?
Ja.
Jag är din kompanjon.
Men du tar beslut utan att fråga mig!
Du behandlar mig som ett barn.
Kära pojke, du är ju ett barn. Se på dig själv.
Klockan är snart tolv och du går i morgonrock.
Jag var för upptagen för att klä på mig.
För att du hetsar upp dig för en tebjudning med dina vänner.
Ännu en aspekt av ditt liv som du verkar sakna kontroll över.
Jag trodde att du gjorde mig till kompanjon för att du värderar min åsikt.
Jag gjorde dig till kompanjon för att du är min son.
Det hade sett illa ut för familjen annars.
Dina åsikter har inget med saken att göra,
särskilt inte när det gäller investeringar.
Okej. Bara så du vet, jag har också gjort investeringar.
I bra saker. Saker som gör världen bättre.
Som vad? Er förfalskade tavla?
Du trodde att jag inte skulle få reda på det.
När jag tänker på allt jag har gett dig,
alla möjligheter som du har fått serverade på fat,
och vad har du gjort med dem? Vad har du åstadkommit?
Ingenting.
Det ena misslyckandet efter det andra.
-Jag har... -Säga vad man vill om Emily,
men hon har i alla fall sina förbaskade dikter.
Kom in.
God morgon, Dickinsons.
Kommer jag olämpligt?
Nej. Jag berättade bara de spännande nyheterna om vår satsning för Austin.
Ja. Våra nyaste styrelsemedlemmar.
De välrenommerade ledarna för New Englands största dagstidning.
Vi ska förändra världen tillsammans.
När den inte förändrar sig själv.
Här. Du kommer inte att tro dina ögon, Eddy.
Får jag säga Eddy?
Här är ett telegram från mr Greeley i New York.
Det kommer sensationella nyheter från Virginia.
Vilka nyheter? Vad har hänt?
Ni vet den där galningen John Brown, abolitionisten?
Han gjorde en räd mot Harpers Ferry.
John Brown. Den där blodtörstige mannen med bowiekniven
som ställde till så mycket i Kansas?
Just han.
Han ser sig som nåt slags biblisk profet.
Det där ansiktet och burriga håret. Han ser ut som en berömdhet.
Vi har skrivit mycket om honom.
Berätta bara vad som hänt.
Han har samlat ihop en liten armé av patrask
och försökt ta över arsenalen i Harpers Ferry.
Han planerade visst att starta ett väpnat slavuppror i Södern.
Jösses, det är ju vansinne.
Fungerade det?
Självklart inte. Det var rena fiaskot.
De flesta dödades.
Resten, inklusive Brown, är snart gripna.
Brown blir hängd för förräderi, och jag blir inte förvånad
om det här kan leda till inbördeskrig.
Nej, det är omöjligt.
Klokheten måste regera.
Inte hur länge som helst.
Hela landet är en krutdurk, och det här kan sätta futt på alltihop.
Jösses, vilken katastrof.
Du har rätt. Det är en katastrof.
Men den kan gynna oss.
Vad i helsike menar du?
Krig säljer tidningar, min vän.
Krig säljer tidningar.
Redan cirkulerar ryktena.
Alla Browns medsvurna kommer att avslöjas.
Han kunde inte ha begått fler misstag om han försökt.
Alla hans kollaboratörer som bekostade det lär avslöjas
och vi säljer hundratals tidningar när fakta kommer fram.
Tur att han var så misslyckad.
Ingen som står upp för sin övertygelse är misslyckad.
Adjö.
Stannar du inte på sammanträdet?
Nej. Jag har bättre saker att göra
än att fundera ut hur jag kan profitera på krig.
Ja, han ska ha tebjudning.
Var är Emily?
Uppe i sitt sovrum.
Henry. Tack och lov att du är i trygghet.
Det är jag inte.
Jag trodde att folk skulle resa sig,
att det här var början till en helt ny värld.
Det måste bli värre innan det kan bli bättre.
Landet måste förgöras innan det kan läkas.
Finns det inget vi kan göra?
Jag gör vad jag måste.
Jag ger mig av.
Med min familj.
Betty hade rätt. Jag riskerar min dotters liv.
Och om de spårar upp oss vet ingen vad de tar sig till.
Men...
...vart ska ni ta vägen?
Det kan jag inte avslöja.
Farväl...
...mr Dickinson.
Austin.
Kommer vi nånsin att ses igen?
Det är knappast troligt.
Så snällt av dig att åka ända hit.
Inget att tala om, Mary.
Det var alltför länge sen.
Och det kändes fel.
Att träffa Sam så ofta och dig så sällan.
De flesta ser mer av Sam.
Han älskar att vara i farten.
Jag föredrar att stanna hemma.
Visst. Det vet jag.
Men jag har saknat dig.
Har du?
Du var min käraste vän en gång.
Minns du den där sommaren?
Den där otroligt varma sommaren i Genève
när du och jag simmade i sjön varje dag?
Ja, det var sommaren min far dog.
Var det den sommaren?
Jag trodde det var sommaren efter.
Sommaren min far dog.
Nej, din far dog året efter min far.
Jösses.
Vilken lycklig barndom vi hade.
Ja, det var en svår tid.
Jag tog dig, Sam!
Fast...
...när jag ser tillbaka känns det som om det var mina lyckligaste år.
Verkligen?
Är livet svårt?
Tja, du vet,
äktenskap, barn, det är en prövning.
Sam junior är sin far upp i dagen.
Är han?
På vilket sätt?
För mycket energi.
Du och Austin, har ni inga barn än?
Jag antar att det underlättar på sätt och vis
eftersom du är så aktiv i societeten.
Det har varit så intressant att läsa om dina salonger.
Ert hem måste verkligen vara elegant.
Evergreens.
Det har faktiskt blivit världens centrum.
Ja.
Vi har förstås Sam att tacka för det,
med alla hans smickrande reportage.
Han har varit så generös.
Verkligen.
Jag känner ju Sam, så han får säkert nåt i utbyte.
I utbyte?
Ja.
Säkert har nån dam i Amherst fångat hans blick.
Jag...
Men jag är glad att han kunnat använda sitt inflytande för att hjälpa er.
Jag har alltid älskat dig, Suzie.
Du var en kär vän.
Vi blev fulla och åkte släde till Northampton och tillbaka.
-Sen slocknade Ship på skolgården. -Det stämmer.
Mitt livs bästa dag, och jag minns den inte ens.
College var bäst. Amherst för alltid!
Livet var så muntert.
Mina herrar, teet är serverat.
Jag vet att George vill ha mycket grädde och socker.
Shipley vill förstås inte ha grädde men mycket honung.
Archibald vill ha en gnutta mjölk, inget socker.
Sylvester en gnutta sockar, ingen mjölk.
Min Austin vill ha sitt te mörkt som natten.
Och Toshiaki föredrar grönt te, för det påminner om hemma.
Faktiskt, mrs D, tar jag paus från koffein den här månaden.
Bara lite varmt vatten med citron.
Titta i koppen.
Jag tror att du blir nöjd.
Det är bara varmt vatten med citron.
Hur visste ni?
Nu ska jag hämta scones.
Du, Austin.
Tack för att du har ordnat det här.
När var vi alla tillsammans sist?
Till och med Shipley är här.
Tja, Shipley bor inackorderad hos mina föräldrar.
Ja, men jag flyttade igår.
Men så hörde jag om det här och kom tillbaka.
Ship är förlovad med Lavinia.
-Va? -Du skojar.
-Nej. -Gratulerar!
Förlovningen är bruten.
Jag har otur med kvinnor.
Nåja...
...jag är glad att vi alla kom.
Jag har saknat er.
Och alla är här.
Nej. Inte alla. Vi väntar på Frazar.
Vadå, Frazar?
-Kommer Frazar Stearns? -Ja.
-Är inte han vid West Point? -Ja.
Men han har ledigt nu och jag stötte på honom på operan.
-Operan! -Ja, så jag inbjöd honom.
Det var då jag kom på idén med den här återföreningen.
-En bra kille. -Ska bli kul att se honom.
Visst är det kul att träffas hela gänget igen?
Ja.
Och om det blir krig, har vi i alla fall varandra.
Det där förstörde verkligen stämningen.
Menar du det där nere vid Harpers Ferry?
Ja. John Brown.
John Brown är en idiot.
Brown och hans anhang vill bara bränna ner allting.
Jag tror att de kan ha rätt.
Och i alla fall är det för sent att stoppa dem.
Dickinson, du är en olyckskorp.
Ingen vill ha krig enligt undersökningarna och de har aldrig fel.
Ja, och dessutom,
har jag visserligen slutat göra förutsägelser,
men jag är säker på att allt löser sig.
Kanske det, men om inte?
Tänk om inget löser sig?
Och det måste bli värre innan det blir bättre?
Vänta lite, pojkar, galen idé.
-Om vi skulle göra det här varje vecka? -Vadå?
Träffas och prata politik.
Bara träffas, men även analysera den politiska situationen och så.
Och vi låter nån skriva ner det?
För anteckningar eller nåt,
och sen kan folk helt enkelt delta.
Vi kan ha reklam...
...för förkläden.
Blå förkläden.
Varma färska scones åt alla, med sylt.
Inser ni inte att om det blir krig, förväntas vi rycka in?
Det är inte som när vi lekte med tennsoldater som barn.
Tusentals människor, verkliga människor, kommer att dö.
Människor som vi.
Och vår generation hamnar i främsta ledet.
Det är som Abraham Lincoln sa vid konventet:
"Ett hus som är splittrat kan inte bestå."
Äsch, nonsens.
Mamma?
Om jag kan hitta ett sätt att servera två perfekta tebjudningar
kan vi amerikaner hitta ett sätt att hålla ihop landet.
Jag är nyfiken.
Hur tänker du skildra den här händelsen vid Harpers Ferry?
Nyckeln är att stödja Browns anda men inte hans handlingar.
Vi måste hålla abolitionisterna nöjda
samtidigt som vi inte stöter bort våra moderata läsare som ibland
sympatiserar med Södern.
Med den strategin kan The Republican snart vara en av de största...
Ingen fara. Jag torkar upp.
Jag undrar hur länge till det här landet kan bestå.
Det kan snart vara två länder.
I så fall behöver vi ha en närvaro i båda.
I den här informationsboomen handlar allt om läsarsiffror.
Vi måste hålla så många som möjligt att läsa vår tidning så länge som möjligt.
Det handlar om läsarsiffror.
Stäng dörren efter dig, mor.
Vi pratar statsangelägenheter här.
Ja, Edward.
Nåja, enligt min åsikt...
...skulle kanske krig kunna undvikas om män var mer hövliga.
Mr Shipley.
-Hej. -Hej, mrs D.
Sconesen var jättegoda.
Tack för att du säger det.
Jag har slitit hårt idag.
Jag har gett två perfekta tebjudningar,
men ingen har ens märkt det.
Vänta lite nu.
Skojar ni? Jag märkte det.
Ni är en kökets gudinna, mrs D.
Jag menar det.
Ni uppfyller alla kvinnliga ideal.
Ni är verkligen vänlig.
-Tack. -Jag vill ha en fru som ni.
Det är därför jag är här, för att bli sams med Lavinia.
För vem kan vara mer lik en mor än hennes dotter?
Jag trodde att förlovningen var bruten.
Om det blir inbördeskrig vill jag ha nån som älskar mig genom det.
Tack, mr Shipley.
Lavinia? Vi måste prata.
Ship, du måste knacka.
Landet står på gränsen till krig,
och jag vill inte ha nån konflikt mellan oss.
Vad pratar du om?
Vi måste lösa det här.
Du är den perfekta frun för mig, och jag vet det.
Låt oss gifta oss.
Ship, vi bröt ju för att du aldrig kan acceptera mig som jag är.
Ena stunden är jag för sexuell, nästa stund för intellektuell.
Du lär aldrig älska den äkta Lavinia.
Det ska jag. Jag menar, det gör jag.
Hur kan jag bevisa det för dig?
Hur kan jag visa att inget du gör kan stöta bort mig?
Jag har en idé.
Smaka på min piska.
Va?
Vad i helsike?
Ja.
Tråkigt att höra att du har varit sjuk.
Mår du bättre nu?
Sjuk?
Jag förstår. Det är vad Sam har sagt till folk.
Har du inte varit sjuk?
Inte fysiskt, nej.
Så...
...på vilket sätt?
Du förstår...
...vi skulle ha fått en liten flicka i år.
Men...
...hon dog.
Inuti mig.
Gode Gud, Mary.
Jag är så ledsen.
Jag... jag bara...
...bröt ihop.
Nåt liknande...
Nåt liknande hände mig.
Jag är så ledsen.
Jag har liksom försökt...
Jag har försökt trycka undan smärtan.
Du behöver inte trycka undan den.
Det är okej att känna smärta.
Det är säkert Frazar.
Frazar Stearns.
-Det ska bli så kul att träffa honom. -Vi är redo.
Fra...
Emily. Det är du.
Väntade du nån annan?
Ja, men det är kul att se dig.
-Kom in. -Tack.
Låt mig ta sjalen.
Mår du bra?
Jag vet inte.
Jag har några vänner här på te.
Vill du göra oss sällskap?
Ja.
Det är därför jag är här.
Jag behöver nog vara med folk just nu.
Okej.
Kanske inte, jag är inte säker. Men...
-Emily. -Hej, George.
Ni minns min syster Emily.
Vad har ni haft för er?
Tja, du vet.
Pratat om nyheterna.
Vilken galen dag det har varit.
Inte lika galen som det som pågår här uppe.
Det känns som om min hjärna håller på att klyvas.
Känner ni nånsin så?
Inte den senaste veckan. Nej.
Bry er inte om mig.
Jag sätter mig och ser på brasan.
Vi kanske ska sluta prata om politik.
Jag vill inte tillbringa eftermiddagen
med att föreställa mig att alla mina vänner dör i kriget.
Mannen - att dö - imorgon
Lyssnar efter ängsfågeln -
För dess sång väcker yxan som traktar efter hans huvud
Jag öppnar.
Hon är rolig.
Hej. Emily, eller hur?
Du är... Ingen.
Nej. Jag är...
Frazar! Hej!
Äntligen.
Du är här.
Emily, det här är Frazar Stearns, min gamla collegevän.
-Visst minns du honom? -Ja.
Vi träffades visst några gånger vid era fester.
Det här är Ingen. Han är Ingen.
Du... Du är Ingen.
Emily, var inte ohyfsad.
Hon kan vara lite lustig. Ta inte illa upp.
Nej, ingen fara. Jag minns.
Herregud.
Du kommer att dö.
Emily, sluta.
Nej, Austin. Han kommer att dö. Jag såg det!
Minns du inte? Fältet?
Explosionen, slaget, kulan. Den träffar dig som en fågel.
Nu börjar det bli lite jobbigt.
Du måste härifrån. Rädda dig själv!
-Gå... -Emily! Nu räcker det.
Du, gänget är i salongen.
Gå och ta lite te medan jag försöker få ordning på min syster.
Okej. Tack.
Em.
Herregud. Sue.
Så det är alltså verkligt.
Emily, vad var det där? Du kan inte göra så mot folk.
Jag hoppades att jag var galen, men allt jag såg igår,
-allt jag upplevde... -Vad pratar du om?
Jag måste berätta en sak. Nåt hemskt.
Vadå?
Sue har varit otrogen mot dig med Sam.
Jag såg dem här inne.
Jag är så ledsen.
Hörde du inte vad jag sa?
-Sue har varit otrogen. -Det vet jag redan.
Vet du?
Ja.
Jag har vetat det länge.
Så bra då.
Då vet du väl allting.
Du vet om Sam.
Du vet om bebisen.
Vilken bebis?
Emily.
Vilken bebis?
Det kan jag inte säga.
Jo, det kan du.
Du sa det just.
Emily! Vilken bebis?
Sues och din.
Födde Sue en bebis?
Nej. Det gjorde hon inte.
När då?
Vid ert bröllop. Hon var gravid men fick missfall.
Jag är så ledsen. Jag borde inte ha sagt nåt.
Kan du... Säg nåt, snälla.
Austin?
Säg nåt.
Herregud.
Pappa hade rätt.
Jag är misslyckad. Totalt misslyckad.
-Jag är ett skämt. -Det är inte sant.
Jo, det är det.
Jo.
Du förstår inte.
Inget jag gör fungerar.
Allt jag vidrör går sönder.
Jag har försökt att finna en mening.
Att finna nåt...
...som får Sue att älska mig.
Men inget jag gör spelar nån roll.
Jag är ett skämt.
En bluff...
...med ett tomrum inombords som inget nånsin kan fylla.
Jag gillar en blick av vånda För jag vet att den är sann -
Människor hycklar inte en konvulsion
Eller simulerar en Plåga -
Ögonen blir glasartade och det är döden
Omöjlig att låtsas
Svettpärlorna i Pannan
Av vardaglig Vånda framkallade.
Austin.
Du är ingen bluff.
Du är den mest äkta person jag vet.
Du är så full av liv. Du har så mycket kärlek att ge.
Och ingen av oss skulle överleva utan den...
...allra minst jag.
Menar du verkligen det?
Säger jag inte alltid vad jag menar?
Du, förlåt det där förut.
-Jag menade inte att skrämma dig. -Ingen fara.
Jag ska bli soldat, jag måste tåla en del.
Jag gillade din dikt, förresten.
Va?
Din dikt.
I tidningen?
Jaha, visst ja. Tack.
Den var vacker, tyckte jag.
Har du fler?
Jag skulle vilja läsa dem.
Jag hade fler förut.
Men jag gav dem till min redaktör.
Ett hemskt misstag.
Varför? Vill du inte bli publicerad?
En del av mig vill det.
Eller ville.
Men en annan del av mig är säker på att berömmelse är skadlig för mig.
Den kan faktiskt vara väldigt farlig.
Varför?
Hur ska jag uttrycka det?
Om berömmelse var min lott Kunde jag inte undkomma den...
Då är det bäst att du tar tillbaka dikterna.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson