Mamm!
Man vajag tavu palīdzību.
Ostin, kas par lietu?
Nesaki! Tev beigušās tīrās zeķes.
Nē, ir sliktāk.
Es rīkoju savu koledžas draugu tikšanos, un Sū ir izbraukusi.
Kur viņa ir?
Devās apciemot draudzeni.
Kādu draudzeni?
Es nezinu.
Zini, sit vai nost, es nesaprotu,
kā mazā, kautrīgā Sū ir tikusi pie tik daudziem draugiem.
Mamm! Ko lai es daru?
Atbrauks visi puiši, un es viņiem teicu, ka būs pusdienas
vai vismaz uzkodas.
Manu mīļo zēn! Neraizējies!
Es tev palīdzēšu.
Ak mans Dievs! Tiešām?
Protams.
Man jau sen niez nagi izmēģināt jūsu jauno virtuvi.
Nevaru sagaidīt, kad varēšu izmēģināt to spīdīgo mīklas griezēju.
Jā!
Sarīkošu jums, puiši, labāko tējas dzeršanu, kāda jums bijusi.
Ko tas nozīmē?
Kāpēc puika ir te savās čībās?
Mūsu dēls draugiem rīko tējas dzeršanu, un es palīdzēšu.
Vai viņš to nevar izdarīt pats?
-Nē. -Uz tēju tu būsi vajadzīga te.
Valdes sēde, atceries?
Kāda valdes sēde?
Edvard, tu aizmirsti, ka esi apprecējis labāko mājsaimnieci Jaunanglijā.
Es varu sarīkot divas tējas dzeršanas ar aizvērtām acīm un roku aiz muguras.
Nav jau jāpārcenšas.
Varbūt Emīlija var palīdzēt.
Baidos, ka nevar.
Kopš vakardienas viņa ir ieslēgusies istabā.
Kopš tika publicēts viņas dzejolis.
Neviens viņu nav redzējis.
Varu iedomāties, ka viņai ir liels kauns.
Es viņu vakar redzēju.
Tiešām? Kur?
Zini, vispār es viņu neredzēju, ja tā padomā.
Tas bija ļoti dīvaini.
Pēdējā laikā viņa tā dara arvien biežāk.
Slēpjas kā tāda jukusī bēniņos.
Tas mani tiešām uztrauc. Cerams, ka tas ir tikai tāds posms.
DIKINSONE
MAN PATĪK AGONIJAS SKATS
Tēt!
Kas tā par valdes sēdi?
Springfīldas Republikāņa un saistīto uzņēmumu investoru valdes sēde.
Un nu mēs esam starp tiem.
Paga, tu ieguldīji naudu tā vīra avīzē?
Jā, tā ir. Atlikušo Ņūmena īpašumu.
Izlēmu to ieguldīt pie mistera Boulsa.
-Bet, tēt, viņš... -Man jāatzīst,
sākumā es biju mazliet skeptisks, bet viņš mani prata pārliecināt.
Avīžniecība var iet tikai plašumā.
Drukātā žurnālistika ir nākotne.
Bet, tēvs, es nesaprotu.
Nu...
kā tu varēji iedot naudu cilvēkam, kurš publicējis Emīlijas dzejoli?
Man likās, ka tu kategoriski esi pret to.
Zini, viņš domā tos publicēt vēl.
Es pieņemu, ka laiki mainās, ne tā?
Turklāt, ja es par to būtu cēlis traci,
būtu daudz sarežģītāk veikt investīcijas.
Skaidrs. Tad runa ir tikai par naudu?
Saprotu.
Te nu bija tavi principi.
Neiedrošinies ar mani tā runāt!
Tev vajadzēja konsultēties ar mani, pirms to nolēmi.
Konsultēties ar tevi?
Jā.
Es šajā uzņēmumā esmu tavs partneris.
Tomēr tu turpini pieņemt lēmumus pavisam bez manis!
Izturies kā pret bērnu.
Manu dārgo zēn, tu esi bērns. Ak Dievs, paskaties uz sevi!
Jau gandrīz pusdienlaiks, bet tu vēl esi rītasvārkos.
Esmu bijis pārāk aizņemts, lai pārģērbtos.
Pārāk aizņemts, krītot izmisumā par tēju ar draugiem.
Tas ir tikai viens tavas dzīves aspekts, kuru tu, šķiet, nekādi nespēj kontrolēt.
Man likās, ka iecēli mani uzņēmumā par partneri tāpēc, ka cieni manu viedokli.
Es iecēlu tevi uzņēmumā par partneri tāpēc, ka esi mans dēls.
Ja es to nebūtu izdarījis, tas radītu sliktu iespaidu par ģimeni.
Tavam viedoklim ar to nav nekāda sakara,
vismazāk jau investīciju lietās.
Nu, lai tu zinātu - arī es esmu investējis kādās lietās.
Labās lietās. Lietās, kas pasauli padarīs labāku.
Piemēram? Tavā viltotajā gleznā?
Domāji, ka es par to neuzzināšu?
Godīgi sakot, ja padomā par visu, ko esmu tev devis, -
par iespējām, ko esmu tev pasniedzis kā uz šķīvja, -
ko tu ar tām esi izdarījis? Ko esi sasniedzis?
Neko.
Tikai viena izgāšanās pēc otras.
-Es esmu... -Saki, ko gribi, par Emīliju,
bet viņai vismaz ir tie nolādētie dzejoļi.
Iekšā!
Labrīt, Dikinsoni!
Vai atnācu nelaikā?
Nē. Es tieši stāstīju Ostinam aizraujošos jaunumus par mūsu kopuzņēmumu.
Jā. Jaunākais mūsu valdes loceklis.
Krietnie Jaunanglijas lielākās dienas avīzes vadītāji.
Mēs kopā mainīsim pasauli.
Ja vien tā nemainīsies pati.
Lūdzu. Tu tam neticēsi, Edij. Var tevi saukt par Ediju?
Tā ir telegramma no mistera Grīlija Ņujorkā.
Pavisam trakas ziņas tagad pienāk no Virdžīnijas.
Kādas ziņas? Kas noticis?
Tas ārprātīgais Džons Brauns, abolicionists?
Viņš mēģinājis uzbrukt Hārpersferi.
Džons Brauns! Tas asinskārais vīrs ar dunci,
kurš izraisīja jezgu Kanzasā?
Jā, tas pats.
Tas vīrs iedomājies, ka ir kaut kāds pravietis.
Kāda viņam seja, tie neprātīgie mati. Visi dotumi, lai kļūtu par slavenību.
Mūsu avīze par viņu raksta diezgan daudz.
Vienkārši pasaki, kas noticis!
Izrādās, ka viņš savācis nelielu salašņu armiju
un mēģinājis uzbrukt federālajam arsenālam Hārpersferi.
Stāsta, ka viņš plānojis izraisīt plašu vergu sacelšanos Dienvidos.
Ak mans Dievs! Tas ir neprāts.
Vai tas izdevās?
Protams, ne. Pilnīga izgāšanās.
Vairums viņa vīru nogalināti.
Pārējie, ieskaitot Braunu, drīz tiks apcietināti.
Brauns tiks pakārts par nodevību, un es nebrīnītos,
ja tas visu uzkurinātu līdz pilsoņu karam.
Nē, tā nevar būt. Tā nebūs.
Vēsākas galvas ņems virsroku.
Tās nevar ņemt virsroku mūžīgi.
Šī valsts ir kā pulvera muca, un šis sērkociņš to varētu uzspert gaisā.
Ak Dievs, kāds posts!
Edij, tev taisnība. Tas ir posts.
Bet mums tas var nākt par labu.
Ko, ellē, tas nozīmē?
Karš pārdod avīzes, mans draugs.
Karš pārdod avīzes.
Jau tagad izplatās baumas.
Visi Brauna sabiedrotie tiks atmaskoti.
Tas vīrs pat gribēdams nebūtu varējis pieļaut vairāk kļūdu.
Tiks noskaidroti visi, kas ar viņu saistīti un kas to finansēja,
un mēs pārdosim simtiem avīžu, kad parādīsies šie fakti.
Paldies Dievam, ka viņš ir tāds neveiksminieks.
Neviens, kurš iestājas par to, kam tic, nav neveiksminieks.
Visu labu!
Vai nepaliksi uz sēdi?
Nē. Man ir kas labāks, ko darīt,
nekā sēdēt un prātot, kā nopelnīt no kara.
Jā, viņam būs tējas ballīte.
Kur ir Emīlija?
Augšā, guļamistabā.
Henrij! Paldies Dievam - esi drošībā.
Es neesmu drošībā.
Man likās, ka cilvēki gribēja sacelties.
Man likās, ka šis bija sākums gluži jaunai pasaulei.
Visam ir jākļūst sliktāk, pirms sāk kļūt labāk.
Šī valsts ir jāizjauc, un tikai tad to varēs dziedināt.
Vai mēs neko nevaram darīt?
Es daru to, kas man jādara.
Dodos prom.
Kopā ar ģimeni.
Betijai bija taisnība. Es apdraudēju meitas dzīvību.
Ja viņi sadzīs mums pēdas, Dievs vien zina, ko ar mums izdarīs.
Bet...
kurp jūs dosieties?
To es nedrīkstu teikt.
Ardievu...
mister Dikinson!
Ostin!
Vai es tevi vēl redzēšu?
Tas nešķiet ticami.
Cik jauki, ka brauci tik tālu pie manis!
Mērij, tas ir nieks.
Sen jau vajadzēja.
Zini, tas šķita nepareizi -
tik bieži redzēt Semu un tik reti - tevi.
Vairums cilvēku biežāk redz Semu.
Viņam patīk būt prom pasaulē.
Man labāk patīk būt mājās.
Protams. Es zinu.
Bet, Mērij, man tevis pietrūka.
Tiešām?
Reiz tu biji mana mīļākā draudzene.
Vai atceries to vasaru?
To neticami karsto vasaru Dženīvā,
kad mēs ar tevi gājām uz ezeru peldēties katru dienu?
Jā, tovasar nomira mans tēvs.
Vai tas bija tovasar?
Man likās, ka nākamajā vasarā.
Tovasar, kad nomira mans tēvs.
Nē, tavs tēvs nomira gadu pēc manējā.
Ak Dievs!
Cik mums abām bijusi laimīga bērnība!
Jā, bija grūti.
Rokā esi, Sem!
Tomēr...
tagad atskatoties, šķiet, ka tie bija manas dzīves vieglākie gadi.
Tiešām?
Vai tev iet grūti?
Nu zini,
laulība, bērni - tas ir ļoti sarežģīti.
Sems juniors ir gluži kā viņa tēvs.
Ja?
Kādā ziņā?
Pārāk daudz enerģijas.
Vai jums ar Ostinu vēl nav bērnu?
Tad laikam savā ziņā ir vienkāršāk,
it sevišķi, ja esi tik aktīva sabiedrībā.
Tas tik ir kaut kas - lasīt par visām tavām viesībām.
Tava māja šķiet ļoti eleganta.
"Evergrīnsa".
Tā tiešām ir kļuvusi par pasaules centru.
Jā.
Milzīga nozīme te, bez šaubām, ir Semam,
kurš raksta par mums tik jaukas atsauksmes.
Viņš ir bijis tik labvēlīgs.
Patiesi.
Pazīstot Semu, viņš noteikti arī kaut ko saņem pretī.
Pretī?
Jā.
Kāda Amerstas dāma neapšaubāmi ir piesaistījusi viņa uzmanību.
Es...
Bet esmu priecīga, ka viņš ir izmantojis savu ietekmi, lai tev palīdzētu.
Es tevi vienmēr esmu mīlējusi.
Tu biji tik mīļa draudzene.
Mēs piedzērāmies un aizbraucām ar kamanām uz Northemptonu un atpakaļ.
-Un tad Šips skolas pagalmā atslēdzās. -Jā. Tā bija.
Labākā diena mūžā, un es to pat neatceros.
Koledža rullē. Lai dzīvo Amersta!
Dzīve bija tik draiska.
Džentlmeņi, tēja gatava.
Zinu, ka Džordžam patīk daudz krējuma un daudz cukura.
Šiplijs, protams, dzer bez krējuma, bet ar daudz medus.
Ārčibaldam - mazliet piena, bez cukura.
Silvesteram - mazliet cukura, bez piena.
Manam Ostinam garšo tumša kā nakts.
Un Tošiaki dod priekšroku zaļajai, jo tā viņam atgādina mājas.
Patiesībā, misis Dī, es šomēnes atturos no kofeīna.
Dzeršu tikai karstu ūdeni ar citronu.
Ieskatieties tasītē, mister Tošiaki!
Domāju - būsiet apmierināts.
Tas ir karsts ūdens ar citronu.
Kā jūs zinājāt?
Tagad atnesīšu plāceņus.
Ei, Ostin?
Cik forši, ka šo sarīkoji!
Pat neatceros, kad pēdējoreiz visi bijām kopā.
Pat Šiplijs ir te.
Jā. Nu, Šiplijs ir īrnieks pie maniem vecākiem.
Jā. Vakar gan izvācos.
Bet tad padzirdēju, ka būs sanākšana, tāpēc esmu atpakaļ.
Šips ir saderinājies ar Lavīniju.
-Ko? -Ko? Tu joko.
-Nē. -Apsveicu!
Saderināšanās ir atcelta.
Man ar sievietēm neveicas.
Nu...
Prieks, ka mums visiem ir izdevies.
Man jūsu pietrūkst, draugi.
Un visi ir te.
Nē. Ne visi. Mēs vēl gaidām Freizeru.
Pag, Freizeru?
-Būs Freizers Stērnss? -Jā.
-Domāju - viņš ir Vestpointā. -Jā, ir.
Bet pašlaik viņam ir brīvlaiks. Saskrējos ar viņu operā.
-Operā? -Jā, tāpēc viņu uzaicināju.
Patiesībā tieši sastapšanās ar Freizeru mani pamudināja sarīkot šo tikšanos.
-Freizers ir lielisks. -Nevaru vien sagaidīt.
Ak kungs, cik labi, ka visa banda atkal ir kopā, vai ne?
Jā.
Un, ja būs karš, tad vismaz mēs cits citam esam.
Brāl! Tu gan māki sabojāt noskaņu, brāl.
Vai tu runā par stāvokli Hārpersferi?
Jā. Džons Brauns.
Brauns ir sliktākais, kas var būt.
Vienīgais, ko tā Brauna brandža grib, ir nodedzināt visu līdz ar zemi.
Domāju - viņiem varētu būt taisnība.
Un, pat ja nav, viņus vairs nevar apturēt.
Dikinson, tu esi panikas cēlējs.
Aptaujas rāda, ka neviens negrib karu, un aptaujas nekad nekļūdās.
Pareizi. Un, runājot par to pašu...
Zinu - teicu, ka ar pareģošanu nenodarbojos,
bet varu saderēt, ka viss būs labi.
Varbūt, bet ja nu ne?
Ja nu nekad nav bijis labi?
Ja nu ir jākļūst sliktāk, pirms sāk kļūt labāk?
Pa-pa-pa, draugi! Traka doma.
-Ja nu mēs to darītu katru nedēļu? -Ko tad?
Sanāktu kopā un runātu par politiku.
Izklaidētos, bet arī analizētu politisko stāvokli un tamlīdzīgi.
Un ja nu kāds to piefiksētu?
Pierakstītu vai kā.
Tad cilvēki varētu tam pieslēgties.
Mēs varētu reklamēt...
priekšautus.
Zilus priekšautus.
Lūdzu - karsti, svaigi plāceņi ar ievārījumu.
Vai jūs, draugi, nesaprotat? Ja būs karš, mums būs jācīnās.
Tas nebūs kā bērnībā, kad rotaļājāmies ar spēļu zaldātiņiem.
Tūkstošiem cilvēku - īstu cilvēku - mirs.
Tādi cilvēki kā mēs.
Un mūsu paaudze - mēs būsim frontē.
Gluži kā Abrahams Linkolns teica partijas sanāksmē:
"Sašķēlies nams nevar pastāvēt."
Tie ir nieki.
Mamm?
Ja man izdodas sarīkot divas perfektas tējas dzeršanas,
mēs, amerikāņi, varēsim izdomāt, kā noturēt šo valsti kopā.
Zini, mani interesē,
kā jūs domājat atspoguļot šo Hārpersferi notikumu.
Galvenais ir sekmēt Džona Brauna garu, bet ne rīcību.
Redzi, mums abolicionisti ir jāatbalsta,
taču nedrīkstam atsvešināt savus mērenos lasītājus un dažkārt arī tos,
kuri atbalsta Dienvidus.
Ar šādu stratēģiju Republikānis drīz var kļūt par lielāko avīzi...
Nekas. Es satīrīšu.
Nez cik ilgi šī vēl būs valsts?
Drīz tās varētu būt divas valstis.
Tādā gadījumā mums jābūt pārstāvētiem abās.
Šajā informācijas bumā galvenais ir lasītāju skaits.
Vajag, lai mūsu lappusēm būtu pielipuši pēc iespējas daudzi un pēc iespējas ilgi.
Tā ir uzmanības ekonomika.
Aizver aiz sevis durvis, māt!
Mēs te apspriežam valsts lietas.
Jā, Edvard.
Pēc manām domām...
varbūt karu nebūtu, ja vīriešiem būtu labākas manieres.
Mister Šiplij!
-Sveicināts! -Sveika, misis Dī!
Tie plāceņi bija labie.
Paldies, ka tā sakāt.
Es šodien tik smagi strādāju.
Es sarīkoju divas nevainojamas tējas dzeršanas,
bet neviens pat nepamanīja.
Pa-pa-pa!
Vai jokojat? Es pamanīju.
Jūs esat mājas dieviete, misis Dī.
Tiešām.
Jūs esat pati sievišķība.
Tas tiešām ir ļoti laipni.
-Paldies. -Es gribu tādu sievu kā jūs.
Tāpēc esmu te - lai salīgtu mieru ar Lavīniju.
Jo kas gan var būt līdzīgāks mātei kā meita?
Domāju, ka saderināšanās ir atsaukta.
Klausieties! Ja būs pilsoņu karš, es gribu, lai kāds mani tikmēr mīl.
Paldies, mister Šiplij.
Lavīnij? Mums jārunā.
Šip, tev jāklauvē.
Valsts ir uz kara sliekšņa,
un es negribu, lai starp mums būtu nesaskaņas.
Par ko tu runā?
Mums tas ir jāatrisina, Vinnij.
Tu man esi ideālā sieva, un es to zinu.
Apprecēsimies!
Šip, mēs izšķīrāmies, jo tu nespēj mani pieņemt tādu, kāda esmu.
Vienu brīdi esmu pārāk seksuāla, otru - pārāk intelektuāla.
Tu nekad nemīlēsi īsto Lavīniju.
Es mīlēšu. Tas ir, es mīlu, Vinnij.
Kā lai es tev to pierādu?
Kā lai es tev parādu, ka nekas, ko tu varētu darīt, mani neaizdzīs?
Man ir ideja.
Pagaršo manu pātagu!
Ko?
Kas, ellē...
Jā.
Man bija skumji dzirdēt, ka biji slima.
Vai tagad ir labāk?
Slima?
Ak tā. Sems tā visiem stāsta.
Tad tu nebiji slima?
Ne fiziski, nē.
Tad...
Kas tad?
Redzi...
Mums šogad bija jāpiedzimst meitiņai.
Bet...
viņa nomira.
Manī.
Ak Dievs, Mērij.
Man ļoti žēl.
Es... es vienkārši...
norāvos.
Kaut kas tāds...
Kaut kas tāds notika ar mani.
Man ļoti žēl.
Un es visu laiku mēģinu...
Es visu laiku cenšos šīs sāpes atvairīt.
Nevajag tās atvairīt.
Tu drīksti tās izjust.
Tas būs Freizers.
Freizers Stērnss.
-Tā gribas viņu satikt. -Esam gatavi.
Frei...
Emīlij! Tā esi tu.
Vai gaidīji kādu citu?
Jā, bet man prieks tevi redzēt.
-Nāc iekšā! -Paldies.
Paņemšu šo.
Tev viss kārtībā?
Nezinu.
Daži draugi atbraukuši uz tēju.
Gribi pievienoties?
Jā.
Tāpēc esmu šeit.
Liekas, man tagad jābūt starp cilvēkiem.
Labi.
Varbūt ne. Es neesmu drošs. Vienkārši...
-Emīlij! -Sveiks, Džordž!
Jūs, puiši, atceraties manu māsu Emīliju.
Ko jūs te darāt?
Nu zini...
Apspriežam jaunākās ziņas.
Cik šī ir traka diena.
Ne tik traka kā tas sviests, kas maļas man tur.
Ak Dievs, ir sajūta, ka prāts sašķeļas, it kā man būtu pāršķeltas smadzenes.
Vai jums tā kādreiz ir?
Šonedēļ ne. Nē.
Neņemiet mani galvā!
Es paskatīšos ugunī.
Varbūt mums jābeidz runāt par politiku.
Godīgi sakot, negribu visu izklaides pēcpusdienu
iztēloties, kā visi mani draugi mirst karā.
Vīrs - rīt jāmirst -
Pļavas putnu klausās -
Tā dziesma cirvi sabiksta Kas viņa galvu prasa
Es atvēršu.
Viņa ir jautra.
Sveika! Emīlija, pareizi?
Tu esi... Nekas.
Nē. Es...
Freizer!
Te tu esi.
Klāt esi.
Emīlij, šis ir Freizers Stērnss, mans vecais koledžas draugs.
-Tu viņu atceries, ja? -Jā.
Šķiet, esam tikušies dažās jūsu mājas ballītēs.
Šis ir Nekas. Viņš ir Nekas.
Tu esi Nekas.
Emīlij, neesi rupja!
Māsa dažreiz ir dīvaina. Lūdzu, neapvainojies!
Nē. Nekas. Es atceros.
Ak Dievs!
Tu mirsi.
Emīlij, izbeidz!
Nē, Ostin! Viņš mirs. Esmu to redzējusi!
Tu neatceries? To lauku?
Sprādzienu, kauju, lodi. Tā trāpa tev kā putnam.
Šis kļūst pārāk saspringti.
Tev jātiek no šejienes prom. Glābies!
-Ej... -Emīlij, pietiek!
Paklau, puiši ir viesistabā.
Ej iedzer tēju, kamēr es izdomāšu, ko iesākt ar māsu.
Labi. Paldies.
Em!
Ak mans Dievs! Sū.
Tātad tas ir pa īstam. Viss pa īstam.
Emīlij, kas tas bija? Nedrīkst tā izturēties pret cilvēkiem.
Es cerēju, ka esmu sajukusi, bet viss, ko vakar redzēju,
-viss, ko piedzīvoju... -Par ko tu runā?
Ostin, man tev kas jāizstāsta. Man tev jāizstāsta kas šausmīgs.
Kas?
Sū tev ir kļuvusi neuzticīga. Ar Semu.
Es viņus te redzēju.
Man ļoti žēl.
Vai nedzirdēji, ko teicu?
-Sū tevi krāpa. -Es to jau zinu.
Tu zini?
Jā.
Jau vairākas nedēļas.
Nu labi.
Tad jau laikam tu zini visu.
Zini par Semu.
Zini par mazuli.
Par kādu mazuli?
Emīlij!
Par kādu mazuli?
Es nedrīkstu teikt.
Drīksti gan.
Tu jau pateici.
Emīlij! Par kādu mazuli?
Par Sū un tavējo.
Vai Sū piedzima mazulis?
Nē. Nepiedzima.
Kad?
Jūsu kāzās. Viņa bija stāvoklī, bet notika spontānais aborts.
Man žēl. Ostin, man ļoti žēl. Man nevajadzēja neko teikt.
Vai vari, lūdzu, ko pateikt?
Ostin?
Pasaki kaut ko! Ostin!
Ak Dievs!
Tētim bija taisnība.
Esmu neveiksminieks. Pilnīgs un galīgs neveiksminieks.
-Esmu izsmiekls. -Nē, tā nav.
Ir gan, Emīlij.
Jā.
Tu nesaproti.
Nekas, ko daru, neizdodas.
Viss, kam pieskaros, saplīst.
Es tik ļoti cenšos atrast jēgu.
Atrast kaut ko...
kas Sū liktu mani mīlēt.
Bet nekam, ko es daru, nekad nebūs nozīmes.
Esmu izsmiekls, Emīlij.
Krāpnieks...
ar caurumu sirdī, ko nekas nespēs aizpildīt.
Man patīk Agonijas skats Jo zinu - patiess tas
Te viltus Konvulsiju nav
Nav Mokas simulētas -
Kļūst Acis blāvas - Nāve tā -
To nevar noviltot
Uz Pieres Krelles vērušas
Ir prastas Ciešanas.
Ostin!
Tu neesi krāpnieks.
Īstenībā tu esi patiesākais cilvēks, ko pazīstu.
Tu esi mīlestības pilns. Tev ir tik daudz mīlestības, ko dot.
Un neviens no mums bez tās neizdzīvotu...
vismazāk jau es.
Vai tu tiešām tā domā?
Vai es vienmēr nesaku, ko domāju?
Klau, es atvainojos par to, kas notika pirmīt.
-Es negribēju tevi nobiedēt. -Tas nekas.
Es mācos par karavīru. Man jābūt izturīgam.
Man patika tavs dzejolis, starp citu.
Ko?
Tavs dzejolis.
Avīzē?
Ā! Pareizi. Paldies.
Man tas šķita skaists.
Vai tev ir vēl?
Es labprāt tos izlasītu.
Man tiešām bija vēl.
Bet es tos atdevu savam redaktoram.
Briesmīga kļūda.
Kāpēc? Vai negribi, lai tevi publicē?
Daļa no manis grib.
Vai gribēja.
Bet otra daļa ir diezgan pārliecināta, ka slava man nenāk par labu.
Patiesībā tā varētu būt ļoti bīstama.
Kā tā?
Kā lai es pasaku?
Ja slava piederētu man Es nespētu tās izbēgt...
Tad tev savi dzejoļi jādabū atpakaļ.
Tulkojusi Inguna Puķīte