Anyám!
A segítsége kellene.
Mi a baj, Austin?
Ne is folytasd! Elfogyott a tiszta zoknid.
Nem, annál rosszabb.
Egyetemi osztálytalálkozót rendezek, és Sue elutazott.
Hová?
Valami barátjához.
Miféle barátjához?
Mit tudom én!
Ha megfeszülök, sem tudok rájönni,
hogy tett szert a kis szégyenlős Sue annyi barátra.
Anyám! Mi lesz velem?
Mindenki átjön, és ebédet ígértem nekik.
De legalábbis uzsonnát.
Édes fiam, semmi pánik!
Majd én segítek.
Istenemre, tényleg?
Hogyne!
Már régóta szerettem volna beszabadulni az új konyhátokba.
Alig várom, hogy a kezemben fogjam az új tésztaszaggatótokat!
Úgy bizony!
Életetek legjobb ötórai teája lesz.
Hát ez meg mi?
Mit keres itt a fiatalúr papucsban?
A fiunk ötórai teát ad a barátainak, én pedig segítek neki.
Egyedül nem tudja megoldani?
- Nem. - Magára itt van szükség.
Igazgatótanácsi ülés lesz.
Miféle ülés?
Edward, elfelejtette, hogy New England legjobb háziasszonya a neje?
Két ilyen rendezvényt becsukott szemmel és fél kézzel lerendezek.
Azért megfeszülnie nem kell.
Emily is segíthet.
Sajnos, az nem életszerű.
Bezárkózott a szobájába. Tegnap óta.
Ahogy megjelent a verse.
Azóta nem látta senki.
Gondolom, elemészti a szégyen.
Én láttam tegnap este.
Valóban? Hol?
Bár, ha jobban belegondolok, nem is ő volt.
Nagyon fura volt.
Mostanában ez egyre gyakoribb.
Elbújik a padláson, mint valami eszelős.
Nagyon felzaklat vele. Remélem, elmúlik hamar.
Kedvemre való az Agónia arca
Apám!
Miféle tanácsülés?
A The Springfield Republican és társai befektetőinek igazgatótanácsa.
Melynek mi is tagja vagyunk.
Állj! Befektette a pénzünket annak az alaknak a lapjába?
Pontosabban a Newman-hagyaték maradványát.
Úgy döntöttem, befektetem Mr. Bowles-nál.
- De, apám... - El kell ismernem,
eleinte szkeptikus voltam, de remekül érvelt.
A sajtó jelentősége csak nőni fog.
A jövő a nyomtatott sajtóé.
De, apám, nem értem.
Azaz...
hogy adhatott pénzt annak, aki kiadta Emily versét?
Azt hittem, az ilyesmit tiszta szívből ellenzi.
Tudja, hogy még többet ki akar adni?
Nos, az idők változnak, nemde?
Nem mellesleg, ha emiatt hepciáskodom,
az megnehezítette volna a befektetést.
Ja, értem. Szóval a pénzről van szó.
Értem én.
Ennyit az elveiről.
Ne merészelj így beszélni velem!
Konzultálnia kellett volna velem, mielőtt ilyen döntést hoz!
Konzultálnom?
Igen.
Társ vagyok ebben a vállalkozásban,
de a döntéseket nélkülem hozza!
Úgy kezel, mint egy gyereket.
Édes fiam, hát az is vagy! Istenem, nézz már tükörbe!
Mindjárt dél, te meg hálóköntösben parádézol.
Túl sok dolgom volt!
Például egy baráti összejövetel miatt aggódtál.
Ez csak egy az élet megannyi eleme közül, mely felett nincs hatalmad.
Azt hittem, azért tett a társává, mert értékelte a véleményemet!
Azért vagy a társam, mert a fiam vagy.
És ha nem teszlek meg annak, az rossz fényt vetett volna a családra.
A véleményedhez ennek semmi köze,
különösen pénzügyekben.
Nos, akkor tudja csak meg, hogy én is fektettem be!
Jó dolgokba! Olyanokba, melyek jobbá teszik a világot!
Például? A hamisított festménybe?
Azt hitted, nem fogom megtudni?
Ha belegondolok, mennyi mindent kaptál tőlem!
Egyik tálcán kínált lehetőséget a másik után!
És mire mentél velük? Mit értél el?
Semmit.
Egyik bukás a másik után.
- Én azért... - Sok mindent lehet mondani Emilyre,
de legalább versel.
Jöjjön be!
Jó reggelt, Dickinsonék!
Rosszkor jöttem?
Dehogy! Épp most avattam be Austint izgalmas vállalkozásunk részleteibe.
Ó, igen. A tanács legújabb tagjai.
New England legnagyobb napilapjának tiszteletre méltó vezetői.
Megváltoztatjuk a világot!
Már amikor nem magától változik, ugye.
Nézze! Ezt nem fogja elhinni, Eddy.
Hívhatom Eddynek?
Ez egy telegram Mr. Greeley-től, egyenesen New Yorkból.
Őrületes hírek érkeznek Virginiából.
Milyen hírek? Mi történt?
Megvan John Brown, az őrült abolicionista?
Megtámadta Harpers Ferryt.
John Brown. Az a bowie késsel hadonászó, vérszomjas fráter,
aki Kansasban is balhézott?
Pontosan.
Valamiféle biblikus prófétának képzeli magát.
Azzal az arccal, a csapzott hajával, kész celebritás a pali.
Az újságunkban elég sokat foglalkozunk vele.
Bökje már ki, mi történt!
Nos, Brown toborzott magának egy szedett-vedett sereget,
és ki akarta fosztani a fegyverraktárt Harpers Ferryben.
Úgy tudom, a terve az, hogy rabszolgalázadást szítson délen.
Jesszusom, kész őrület!
Sikerült neki?
Dehogyis. Ótvaros nagy szívás volt.
Több embere odaveszett.
A többiek, Brownnal az élen, hamarosan kézre kerülnek.
Brownt felakasztják hazaárulásért, és őszintén meglepne,
ha az egész végül nem polgárháborúba torkollna.
Az képtelenség. Lehetetlen.
A józan ész felülkerekedik majd.
Örökké az nem fog menni.
Az ország egy hatalmas puskaporos hordó, és ez lehet a gyújtós hozzá.
Jézusom, ez kész katasztrófa.
Igazad van, Eddy, ez egy katasztrófa.
Amiből profitálhatunk.
Hogy a fenébe?
A háború eladja a lapot.
Rengeteg példányban.
A pletykák már terjednek.
Brown összes kollaboránsát leleplezik.
A fószer hibát hibára halmozott.
Minden segítőjét megtalálják majd, mindenkit, aki pénzelte.
Mi mindezt megírjuk, és eladjuk vele a lapot.
Hála Istennek, hogy a fószer ekkora lúzer.
Senki nem lúzer, aki kiáll azért, amiben hisz.
Leléptem.
Nem marad a tanácsülésre?
Nem. Van nekem jobb dolgom is,
mint azon tanakodni, hogyan szedjem meg magam a háborún.
Ó, igen, ötórai teát ad.
Hát Emily hol van?
Fent, a hálóban.
Henry! Hálistennek biztonságban van!
De nem vagyok.
Azt hittem, ebből felkelés lesz.
Azt hittem, egy új világ kezdetét hozza el.
Káoszból születhetnek jó dolgok.
Az országnak el kell pusztulnia, mielőtt meggyógyulhatna.
Nem tehetünk valamit?
Én azt teszem, amit tennem kell.
Elmegyek innen.
A családommal együtt.
Bettynek igaza volt. Kockára tettem a lányom életét.
Ha megtalálnak, ki tudja, mit tesznek velem.
De...
hova mennél?
Azt nem mondhatom meg.
Viszlát...
Mr. Dickinson!
Austin.
Látjuk még egymást?
Nem túl valószínű.
Nagyon kedves, hogy ilyen messze eljöttél.
Ugyan, Mary, ez a legkevesebb.
Jó régen találkoztunk.
És nem éreztem fairnek,
hogy Sammel oly gyakran találkozom, veled meg alig.
Mindenki Sammel találkozik többet.
Imád emberek között lenni.
Én jobban elvagyok itthon.
Hogyne. Tudom.
De így is hiányoztál.
Valóban?
Valaha a legjobb barátnőm voltál.
Emlékszel arra a nyárra?
Arra az elképesztően forró nyárra Genfben?
Amikor mindennap elmentünk úszni a tóba?
Igen, azon a nyáron halt meg apám.
Azon a nyáron volt?
Nem a következőn?
Amikor az én apám halt meg?
Nem, a te apád az enyém után egy évvel halt meg.
Jézusom!
Micsoda boldog gyerekkorunk volt!
Igen, kemény idők voltak.
Elkaplak, Sam!
Habár...
ha jobban belegondolok, azok voltak életem legkönnyebb napjai.
Valóban?
Ennyire rosszul mennek a dolgok?
Tudod, a szokásos.
Házasság, gyerek... nagy kihívás.
A kis Sam pont olyan, mint az apja.
Valóban?
Milyen értelemben?
Örökmozgó.
Nektek Austinnal még mindig nincs gyereketek?
Bizonyos szempontból nagy könnyebbség.
Úgy meg pláne, hogy aktív társasági életet élsz.
Sokat olvastam a szalonjaidról.
Az otthonotok nagyon elegáns lehet.
Az Örökzöld.
Mintha a világ középpontja lenne.
Igen.
Nos, ezt nagyrészt Samnek is köszönhetjük,
hiszen agyondicsér minket.
Rém nagylelkű.
Igen, az.
Ismerve Samet, megvan ennek is az ára.
Az ára?
Igen.
Kétségtelenül szemet vetett valamelyik amhersti hölgyre.
Én...
De örülök, hogy a befolyását arra fordította, hogy neked segítsen.
Mindig is szerettelek, Suzie.
Nagyon kedves barátom voltál.
Berúgtunk, és oda-vissza megjártuk Northamptont szánon!
- Ship meg elájult az udvaron. - Valóban.
Életem legjobb napja, és még csak nem is emlékszem rá.
Az egyetem állat volt. Mindörökké Amherst!
Móka és kacagás volt az élet.
Uraim, kész a teájuk.
George sok tejszínnel, sok cukorral szereti,
Shipley persze a tejszínt nem, de a mézet nagyon kedveli.
Archibaldnak pár csepp tej kell, cukor semmi,
Sylvesternek némi cukor, és a tejből semmi.
Austinom, te éjfeketén kéred,
Toshiaki pedig zölden, ahogy otthon mérte.
Az igazat megvallva, Mrs. D., koffeinmentes hónapot tartok.
Egy kis forró víz és citrom bőven megteszi.
Nézzen a csészébe, Mr. Toshiaki!
Tetszeni fog, amit benne lát.
Forró víz, citrommal.
Honnan tudta?
Hozok némi harapnivalót is mellé.
Figyu, Austin...
nagyon menő, hogy megszervezted.
Nem is emlékszem, mikor voltunk így együtt utoljára.
Még Shipley is eljött!
Ja. Shipley anyáméknál csövezik egy ideje.
Nos, tegnap kiköltöztem.
De megtudtam, hogy lesz tesótali, és visszajöttem.
Ship eljegyezte Laviniát.
- Mi? - Hogy? Viccelsz, ugye?
- Nem. - Gratula!
Lefújtuk az eljegyzést!
Nincs nekem szerencsém a nőkkel.
Hát...
Örülök, hogy mind itt vagyunk.
Nekem hiányoztatok.
És mindenki itt van.
Nem, nem mindenki. Frazar még nem érkezett meg.
Hogy? Frazar?
- Frazar Stearns is jön? - Aha.
- Nem a West Pointra jár? - De.
De eltávon van, és összefutottam vele az operában.
- Opera! - Aha, és meg is hívtam.
Igazság szerint pont az adta az ötletet, hogy összefutottam Frazarrel.
- Frazar jó gyerek. - Igazán jöhetne már.
Mennyire jó már, hogy így együtt a banda, nem?
De.
És ha háború is lesz, egymásra mindig számíthatunk.
Tesó, te aztán tudod, hogy kell megölni a bulit.
Csak nem a Harpers Ferry-dologról beszélsz?
Ja. John Brownról.
John Brown a legrémesebb alak.
Brown és bábjai semmi mást nem akarnak, csak felégetni a világot.
És akár igazuk is lehet.
De még ha nincs is igazuk, már késő leállítani őket.
Dickinson, a frászt hozod itt mindenkire.
A megbízható felmérések szerint senki nem akar háborút.
Na ja. Továbbgondolva a dolgot,
tudom, hogy megfogadtam, hogy nem jósolok többé,
de lefogadom, hogy minden rendben lesz.
Lehet, de mi van, ha nem?
Mi van, ha a dolgok nem álltak jól?
És még inkább el kell romlaniuk, hogy javuljanak?
Várjatok csak, van egy őrült ötletem.
- Mi lenne, ha ebből rendszer lenne? - Miből?
Összejövünk és politikáról beszélgetünk.
Mintha csak együtt lógnánk, de elemeznénk politikai dolgokat is.
És ha valaki még rögzítené is?
Leírná, vagy mit tudom én,
és a népek ránk tudnának hangolódni.
Reklámok is mehetnének benne...
mondjuk, kötényekről.
Kék kötényekről.
Friss, meleg sütemény, lekvárral.
Az megvan, hogy ha háború lesz, elvárják, hogy harcoljunk?
Ez nem játékkatonáskodás, értitek.
Ezrek, valódi emberek fognak meghalni.
Olyanok, mint mi.
És a mi generációnk lesz a frontvonalban.
Ahogy Abraham Lincoln mondta a gyűlésen:
"Egy megosztott ház nem maradhat fent."
Ugyan már, ez butaság.
Anyám?
Ha meg tudom oldani, hogy két tökéletes teát prezentáljak,
mi, amerikaiak is egyben tudjuk tartani az országot.
Kíváncsi vagyok,
hogyan akarnak tudósítani a Harpers Ferry-i eseményről.
A kulcs: támogatni John Brown szellemiségét, de nem a tetteit.
Meg kell tartani az abolicionistákat,
és ezzel egy időben nem elriasztani a középutas,
sőt, déli olvasótábort.
Ezzel a stratégiával a The Republican hamarosan a legnagyobb...
Semmi baj, majd feltörlöm.
Vajon meddig lesz még egységes az ország?
Hamarosan kettészakadhat.
Ebben az esetben nekünk mindkét részében jelen kell lennünk.
Ebben az információrobbanásban a lényeg az olvasók száma.
A célunk az, hogy minél többen és minél hosszabb ideig olvassanak minket.
Az olvasók figyelme az új valuta.
Húzza be az ajtót maga mögött!
Az állam dolgairól beszélgetünk épp.
Igenis, Edward.
Véleményem szerint...
a háborúk elkerülhetők lennének jobb modorú férfiak esetében.
Mr. Shipley!
- Helló! - Üdv, Mrs. D.!
Az a süti állat volt.
Köszönöm, hogy megemlítette.
Nagyon keményen dolgoztam ma.
Két tökéletes délutáni teát szervíroztam,
de ezt alig vette észre valaki.
Álljunk meg egy szóra!
Most viccel, ugye? Én észrevettem.
Mrs. D., maga egy igazi házitündér!
Szavamra.
Maga testesíti meg az igazi nőt.
Ez nagyon kedves öntől.
- Köszönöm. - Ilyen feleségre vágyom.
Azért is vagyok itt, hogy kibéküljek Laviniával.
Mert ki más hasonlítana az anyjára jobban, mint a lánya?
Úgy tudtam, lefújták az eljegyzést.
Azt mondom, ha polgárháború közeleg, azt akarom, hogy valaki a végéig szeressen.
Köszönöm, Mr. Shipley.
Lavinia? Beszédem van veled!
Ship, legközelebb kopogj, jó?
Megcsapott minket a háború szele,
és nem akarom, hogy kettőnk között konfliktus legyen.
Mi ez az egész?
Oldjuk ezt meg, Vinnie!
Te vagy a tökéletes feleség számomra.
Házasodjunk össze!
Ship, szakítottunk, mert nem fogadsz el olyannak, amilyen vagyok.
Az egyik percben szexuálisan túlfűtött, a másikban túl entellektüel.
Sosem fogod az igazi Laviniát szeretni.
De fogom. Azaz, máris szeretem, Vinnie!
Hogyan bizonyítsam ezt neked?
Hogyan bizonyítsam, hogy nem tudsz olyat tenni, ami eltántorítana?
Van egy ötletem.
Ízleld meg korbácsom!
Mi van?
Ez meg mi a fasz?
Igen!
Sajnálattal hallottam, hogy betegeskedsz.
Jobban vagy már?
Beteg?
Értem már. Sam ezt mondja mindenkinek.
Nem is voltál beteg?
Nem, testileg nem.
Akkor...
Mi volt a gond?
Tudod...
Úgy volt, hogy lányunk születik.
De...
meghalt.
Bennem.
Istenem, Mary!
Nagyon sajnálom.
Én... Egyszerűen...
összeroppantam.
Ehhez hasonló...
Hasonló dolog történt velem is.
Ó, őszintén sajnálom.
Próbáltam eltolni...
Vagy elnyomni magamban a fájdalmat.
Nem kell elfojtanod.
Nem baj, ha érzed.
Ez Frazar lesz.
Frazar Stearns.
- Alig várom már. - Vezesd hát be!
Fra...
Emily. Hát te?
Másra számítottál?
Igen, de neked is örülök.
- Bújj be! - Köszönöm!
Ezt elveszem, jó?
Jól vagy?
Nem tudom.
Itt van pár haver, teázunk.
Csatlakozol?
Aha.
Azért jöttem.
Emberek között kell lennem.
Rendben.
Vagy mégsem. Nem vagyok benne biztos. Csak mintha...
- Emily. - Szia, George!
Ismeritek a húgomat, Emilyt.
Mi jót csináltok?
Hát, tudod...
A híreket kommentáljuk.
Őrült egy nap ez.
Annyira tuti nem, mint ami itt fent zajlik.
Jézusom, mintha az agyam két darabba akarna hasadni.
Éreztetek már ilyet?
Ezen a héten nem. Nem.
Ne is törődjetek velem!
Csak leülök a tüzet bámulni.
Lehet, nem kellene politizálnunk.
Semmi kedvem a bulis délutánomat
a háborúban eleső barátaimról beszélve tölteni.
A férfi - ki hal majd - holnap
Hallgatja a mezei madarat
Mert éneke felkavarja a bárdot Mi a fejére kiált
Kinyitom.
Vicces lány.
Szia. Emily, ugye?
Te... Senki vagy.
Nem, én...
Frazar! Szevasz!
Csak eljöttél.
Üdv nálunk!
Emily, ő Frazar Stearns, barátom az egyetemről.
- Emlékszel rá? - Aha.
Szerintem az egyik legendás házibulidról.
Ő Senki. Ő Senki.
Te vagy... Te vagy Senki.
Emily, ne legyél már tuskó!
A húgom néha elég fura. Ne szívd mellre!
Semmi baj, emlékszem.
Istenem!
Meg fogsz halni.
Emily, ebből elég!
Nem, Austin, meg fog halni! Láttam!
Nem emlékszel? A mezőre?
A robbanásra? A csatára? A golyóra, ami eltalál, mint egy madarat?
Ez egyre súlyosabb.
Menj innen! Mentsd a bőröd!
- Menj... - Emily! Elég!
A többiek a szalonban vannak.
Igyál egy teát, addig kitalálom, mit kezdjek a húgommal!
Oké, kösz.
Em.
Jézusom, Sue!
Igaz! Mind igaz!
Emily, mi volt ez? Ezt nem teheted az emberekkel!
Azt reméltem, megőrültem, de minden, amit tegnap láttam,
- minden, amit tapasztaltam... - Miről beszélsz?
Austin, mondanom kell valamit, valami borzalmasat.
Mit?
Sue megcsal Sammel.
Láttam őket idebent.
Nagyon sajnálom.
Nem hallottad?
- Sue megcsalt! - Tudtam róla.
Tényleg?
Aha.
Hetek óta tudom.
Hát, ez remek.
Akkor mindent tudsz.
Tudsz Samről.
Tudsz a babáról is.
Milyen babáról?
Emily!
Milyen babáról?
Nem mondhatom el.
Dehogynem!
Épp most mondtad.
Emily! Milyen baba?
A tiétek Sue-val.
Sue-nak gyereke született?
Nem. Nem született.
Mikor?
Az esküvőtökön. Terhes volt, de elvetélt.
Sajnálom, Austin! Nem kellett volna elmondanom.
Mondanál... Szólalj már meg!
Austin?
Mondj valamit! Austin!
Istenem!
Apánknak igaza van.
Lúzer vagyok. Egy csődtömeg.
- Egy vicc. - Nem, ez nem igaz.
De, Emily, az.
Igen.
Te ezt nem érted.
Semmi nem válik be, amit teszek.
Amihez nyúlok, tönkremegy.
Oly' régóta kerestem az értelmet!
Valamit...
amitől majd Sue szeretni fog.
De bármit is teszek, hiábavaló.
Egy vicc vagyok, Emily.
Egy kókler...
akkora lyukkal a szívemben, amit semmi be nem tömhet.
Kedvemre való az Agónia arca Mert tudom, igaz
Férfi nem színleli a kéj görcsét
Sem szimulál Haláltusát
A Szemek üvegesek, az már a halál
Tettetni nem lehet
Az izzadság Gyöngyeit a Homlokra
Meghitt Gyötrelem feszíti
Austin.
Nem vagy kókler.
Te vagy a legőszintébb ember, akit ismerek.
A lelked túlcsordul a szeretettől, amit megosztasz másokkal.
És egyikünk sem élne túl nélküle...
én legalábbis nem.
Ezt komolyan gondolod?
Nem úgy gondolom a szavaimat?
Bocs azért, ami történt.
- Nem akartam a frászt hozni rád. - Nem gáz.
Katonának tanulok. Keménynek kell lennem.
Mellesleg nagyon tetszett a versed.
Hogy?
A versed.
Az újságban.
Ja, valóban. Köszönöm.
Gyönyörű vers.
Van még több is?
Elolvasnám mindet.
Volt több is.
De odaadtam a szerkesztőmnek.
Szörnyű hiba volt.
Miért? Nem akarod, hogy megjelenjenek?
Egy részem szeretné.
Szerette volna.
De a másik felem biztos abban, hogy a hírnév nem tenne jót nekem.
Sőt, kifejezetten veszélyes lenne.
Hogy értve?
Hogy magyarázzam el?
Ha a hírnév az enyém lenne Nem menekülhetnék előle...
Akkor szerezd vissza a verseket!
A feliratot fordította: Varga Attila