Napoj nezvarjen pijem
Iz vrčkov bisernih
KONSTELACIJA
Kar sodcev je ob Renu
Ne dajo takih piv.
IZ AMHERSTA MOČNO VINO -E. DICKINSON
Nesmrtnost.
Sveta pomagavka.
"Pijana sem od zraka Razvrat uganjam v rosi
V poletjih kolovratim In krčem žarno modrih
Ko "Birt" bo že iz Zvončka nagnal čebelo pivca
Metulj pa pustil šilce
Še globlje bom nagnila!"
Izjemno.
Res je. Fantastično.
Dobesedno se počutim videno.
Zelo lepa pesem. Kdo jo je napisal?
Emily.
Kdo?
Emily Dickinson, tvoja hči,
je napisala pesem, ki je na naslovnici današnjega časnika.
O pijanosti.
Ne piše o tem, Ship.
"Napoj nezvarjen pijem." Daj no!
Govori o omotičnosti kot taki,
lepoti, ki je alkohol ne more nuditi.
Nikakor ne gre za pijanost,
ampak za veličastnost čustev.
Prav.
Preveč bereš.
Uživam, ko se preizkušam.
Morala me boš sprejeti takega, kot sem.
-Ne, Ship. -...Lavinia.
Sprejeti morava drug drugega.
-Ne! -Ne razumem.
Emilyjina pesem. Kako je to mogoče?
Je spodrsljaj? Se je Austin prijavil na tekmovanje?
Imajo vsi v mestu tak izvod časnika?
Ne le v mestu.
Springfield Republican ima 12 tisoč naročnikov.
Mojbog.
Noro. Emily je slavna.
Bog nam pomagaj, ko bo to videl oče.
Hvala, da si vprašala, a danes ne bom zajtrkovala.
Ne morem jesti. Preveč sem vzhičena.
Uresničile so se mi sanje.
Ta pesem je bila moj strasten projekt.
Trajalo je leta.
Danes sem prezaposlena, a imam nekaj minut na voljo za vprašanja.
Lahko govorim o temah, o pesniški meri in o procesu ustvarjanja.
Zanima koga?
Kje je Emily?
Najbrž še spi.
-Tukaj sem. -Spi? Ne.
Gotovo se skriva v sobi, kar bi jaz naredila na njenem mestu.
Kaj je z vama? Halo?
Bogve, kaj jo čaka, ko bo njen oče to videl.
Kaj pa?
Kaj?
Kaj skrivaš?
Bi zajtrk, ljubi?
Ali čaj? Sproščujoč čaj?
Nočem se sprostiti, ampak zbuditi. Zakaj skrivaš moj časopis?
Daj mi ga, ženska.
Prosim.
Vidiš, da ni tako hudo.
Mislil sem, da se je spet zgodil padec na borzi.
Moja pesem je na naslovnici časopisa.
Sprijazni se!
Poglej, razprodaja čipkastih zaves.
Res? Nisem videla, ko sem ga prelistala.
-Ne navdušuj se. -Pokaži.
"Nižja cena kot običajno."
-Zavese? -Naše zavese so v redu. Poglej jih.
Nesla ga bom v drugo sobo.
Vrni mi ga, prosim.
"'Močno vino', Emily Dickinson"?
To si mi hotela prikriti.
Storila je to.
Bi kdo z mano govoril o tem?
-Nič je ne more več ustaviti. -Oprosti. Moja krivda je.
Bolj bi jo morala nadzirati.
Veš kaj? Ni tako hudo.
"Ko 'Birt' bo že iz Zvončka nagnal"...
Nehajta se pretvarjati, da me ni. Halo?
Morda pa bomo ponosni nanjo.
Mojbog, sem nevidna?
DICKINSONOVA
Nihče sem! Kaj pa ti?
Nihče me ne vidi, nihče me ne sliši, nihče me ne čuti.
Maggie!
Vidiš me.
Pozabila sem stepsti preproge.
Dajte no!
Ship, živjo! Me vidiš?
Vinnie, ne gre več tako.
Sem ambiciozen poslovnež in potrebujem ženo, ki me podpira.
Ship, slišim te.
Mislil sem, da si ti ta ženska, vendar nisi,
čeprav si super seksi in obožujem tvojo muco.
Govoriš o njeni... mački.
Moral bom ravnati možato in razdreti zaroko.
Zapuščam te, Lavinia.
Vsi te slišimo govoriti s samim seboj.
-Nisem govoril sebi. -Ne, ker sem jaz tu.
Zapustil sem te, Lavinia.
Prepozno, ker jaz zapuščam tebe.
-Kaj? -Ne morem več.
Zaroka odpade.
-Vidva. -Seveda.
Čez 26 ur si boš spet premislila.
Dan ima 24 ur.
Oprosti, da nisem končal kolidža. Nikoli ne bom dovolj dober zate.
-Stojim... -Tako nesamozavesten si, da boli!
-Ustrahuješ me. -Kaj?
Imaš vse te moderne ideje,
jaz pa si želim tradicionalno, normalno ženo.
Vau.
Prav. Pač nisem normalna.
V redu?
Sem sprijena, čarovniška, kreativna, pohotna ženska
in tega ne moreš sprejeti.
Ne moreš me sprejeti!
Kaj se dogaja?
Vzdušje tukaj ni normalno.
Morda še straši od seanse.
Emily je videla duha.
Mojbog. Sem duh?
Dickinsonovi ste vsi zmešani.
Bolje mi bo v Nevadi, kjer me bo bičala Lola
in se mi bo mešalo ob njenem erotičnem pajkovem plesu!
Pajkov ples.
Lavinia, povej, da me vidiš!
Ena, dve, tri, štiri, pet...
-Ali pa ne... -šest, sedem, osem.
Ena, dve, tri, štiri...
-Ne poškoduj se. -...pet, šest, sedem.
Ena, dve, tri.
Lavinia? Vinnie?
-Vinnie! -Skušal sem te opozoriti.
Kaj, hudiča, se dogaja?
Nisi me poslušala.
Kdo si in kaj počneš v moji kuhinji?
Nihče sem! Kaj pa ti?
Ta uganka je ljubka, toda duh si
in edini, ki me lahko vidi. Torej sem mrtva!
Morda sem umrla v spanju.
V redu. Kul. Meni je prav.
Bilo je neboleče.
Le kdaj me bo moja družina našla?
Morda so zdaj zgoraj,
odgrnili bodo odejo in našli moje hladno truplo.
Nisi mrtva in nisem duh.
Res? Kajti tako se obnašaš.
Od nikoder se vzameš in me strašiš!
Nisem duh, samo skrivnost.
Skrivnost?
Vau. Prav.
Naj te razrešim?
Lahko poskusiš.
Čeprav je mikavno, moram odkloniti.
Polne roke dela imam.
Moj najpomembnejši dan je
in pričakovala sem kakšno pohvalo.
Morda kakšen kompliment.
Pa sem tu, dobesedno nevidna
na dan, ko naj bi bila v središču pozornosti.
-Morda pa je v tem nekaj pozitivnega. -Pozitivnega?
Nevidna si, kar pomeni, da lahko izveš resnico.
Resnico?
Ugotoviš lahko, kaj si mislijo o tvoji pesmi.
To je dobro.
Springfield Republican.
Vzemite svoj izvod!
Springfield Republican.
Preberite najnovejše novice! Springfield Republican!
Najlepša hvala.
Na naslovnici je moja pesem.
Avtorica, Emily Dickinson.
Hvala, da podpirate pisano besedo. Hvala. Poglej tole.
Si prebral to pesem?
Ja, ženska jo je napisala. Gotovo je pogumna.
Zelo dobra je.
Ja, očitno je, da je pametna.
-Hvala. -In pohotna.
-Ja, zelo si želi tega. -Kaj?
Tu živi. Lahko jo poiščeva.
-Ni treba. -Ja, pojdiva k njej.
Pojdiva k njej in masturbirajva v grmovju.
Jaz bom kar na to pesem.
Slava je lahko grda.
Zelo sem vesela zanjo. Res.
Pesem mi je zelo všeč.
Hvala. To je pa lepo slišati.
Meni se zdi butasta.
Rima se, kar je otročje.
Ja, to je res, ampak...
Daj no. Rima?
Nismo napredovali? Ne pišemo svobodnih verzov?
Pravila moraš najprej obvladati, preden jih kršiš.
Ničesar ne obvlada.
To lahko napišem v spanju in tole me uspava.
Dolgočasno.
Meni se ne zdi toliko dolgočasna...
Ti si prava.
...kot žaljiva.
Žaljiva? Zakaj?
Nič žaljivega ni napisanega.
In ravno zato je žaljivo. Drzni si.
Bodi politična ali pa tratiš naš čas.
Veš, kaj? Prepričala si me.
Ta pesem je butasta in nisem navdušen.
Ta debata mi je všeč, ampak...
Nazaj k opravkom.
Hattie.
-Kaj je bilo to? -Še ena plat slave.
Pa je le storila to.
Ja, objavili so jo.
Najhujši dan v mojem življenju.
Meni pa je všeč.
-Odraža današnji čas. -Res je.
Tudi meni je všeč. Ne razumem je, ampak zato mi je všeč.
Zelo globoka je.
O alkoholu je.
Društvo proti alkoholu je besno.
Ljudje bodo pisali pisma.
Rabila bo zaščito.
Vse bo v redu.
Nočeš tega?
Slava je kratkega veka.
Nisi pričakovala take slave.
Ne vem, kaj sem pričakovala, toda tole je še huje.
Daj no. Saj ni tako hudo.
Vsi govorijo o meni,
ne glede na to, ali je res ali ne?
Ne veš, kako je, dokler se ne zgodi.
Slava... je kot smrt.
Nisem mrtva, kajne?
Ne. Si samo...
Nevidna.
Veliko lepih stvari je nevidnih.
-Kako to misliš? -Zrak, ki ga vdihavamo.
Vetrc, ki piha. Ljubezen.
Razumem.
Svet deluje na nevidnih stvareh.
Veš...
prav imaš.
Sem kot čudovit parfum.
Note pesmi.
-Občutek, ko se izteka poletje. -Biti neviden...
pomeni imeti moč.
-Tu je pokopan moj prijatelj Ben. -Pogrešaš ga.
Ja.
Ko tako stojim tu, se mi zdi neviden.
-Kaj piše na tvojem nagrobniku? -Nimam ga.
Vendar imaš ime.
-Res? -Zagotovo.
Poznam te od nekod. Poznam te.
Globoko v sebi veš, kdo si.
Ne spomnim se.
Zakaj ne?
Pozabil sem vse, razen...
Razen?
Imam preblisk...
slepeča bolečina.
Velika, grozna bitka, možje so vsepovsod, mladi možje...
kričijo.
In neznosen smrad kovine.
In eksplozija...
ki me zadane.
Ogreje me, ohladi in potem...
nič.
Prejel sem dobre novice z juga.
-To! -Ja.
Denar od prodaje našega časopisa
je prišel do Johna Browna in njegovih.
-To! -Njegovi možje so optimistični.
Imajo vse, kar potrebujejo,
po zaslugi nas in nam podobnih.
To!
Kmalu bodo izvršili načrt.
Napadli bodo...
in ameriška resničnost se bo spremenila.
Prihaja revolucija.
Prihaja! Prihaja!
In Konstelacija je del tega
Z našim denarjem so kupili orožje, z besedami pa smo jim dali moč.
To!
Pa ne z besedami vseh. Hattie.
Če mi imaš kaj povedati, mi povej v obraz.
Tvoje fiktivne zgodbe nikogar ne osvobajajo.
Moje "fiktivne zgodbe" imajo podtekst.
Uporabila sem gotski slog za kritična vprašanja o ženskih izkušnjah
in vsaj ne prodajam že deset let iste stare osebne anekdote!
-Pobegnil sem v zaboju. -Samo ulični čarodej si.
Zasvojen si z zgodbo o pobegu v zaboju.
Razumemo. Vsi razumemo.
Širim zgodbo o grozotah suženjstva.
Tako jo širiš, da si ljudje ne upajo več tako pobegniti.
Dovolj!
To je res.
Te nepomembnosti se morajo nehati. Dvigniti se moramo nad to.
Pri tem, kar počnemo, ne gre za ego.
Ne gre za to, kdo dobi več pozornosti,
več denarja ali kdo bo na naslovnici.
Ne borimo se za to.
-Ali se? -Ne.
Ne.
To, kar počnemo, je veliko pomembnejše od tega.
Skušamo si zagotoviti pravico do obstoja.
Ja.
Naše pisanje.
Naš časopis spreminja svet.
Spreminja usodo te dežele.
In čeprav smo danes morda anonimni, jutri ne bomo več nevidni.
-Tako je. -Ja.
-Boš neviden? -Ne.
-Boš nevidna? -Ne.
Pa ti?
-Ja, boš ti nevidna? -Ne.
Tako je.
Henry ima prav.
Proslavljati moramo, ne pa se pričkati.
Amen.
Tako je.
Število naročnikov je močno zraslo.
Podpiramo revolucijo uma, telesa in duha.
Bodoče generacije bodo poznale boljši svet,
ker se mi upiramo.
Prevzemamo nadzor.
Ja!
Ne vem za vas, ampak...
Jaz bi rada plesala.
Presneto. Si jo ukradla?
Naj bom seksi.
Prinesel sem violino.
Ja.
Freddy se vrača h koreninam.
Malo hitreje.
Emily bo gotovo kmalu prišla.
Vseeno je.
Le kje je?
Ta večer smo vsi čakali, ona pa preprosto... izgine.
Austin.
Si videl Emily?
Danes ne.
Pretaknil sem kuhinjo. Ni veliko hrane.
-Kje je kraljica zabave? -Poglejte, prišel je g. Bowles.
Oprostite za zamudo. Kje je?
Že ves dan jo pogrešamo.
Pogrešate? Pa ravno danes?
Mislil sem, da se bo kopala v slavi.
Kako si, stari?
Lepa kopija. Si jo naročil?
Kopija? Kako to misliš?
Odlična replika originala.
Saj je original.
Evropski mojster.
Ne bo držalo.
Poznam umetnika.
Trava izdaja repliko.
Poteze s čopičem niso dovolj rahločutne.
Ogromno sem plačal zanjo.
O čem pa govoriš?
O sliki.
Reprodukcija je.
Rekli so, da je original.
Vseeno je, samo da je lepa.
-Oprosti mi. -Ne moreš oditi.
-Moram se pomiriti. -Goste imava.
Emily ni, to pa naj bi bila zabava zanjo, zato jo grem poiskat.
Emily!
Kaj počneš tukaj?
Austin, me vidiš?
Si pijana?
Ne vem. Si ti?
Zakaj nisi prišla k nam?
Ker me itak nihče ne vidi. Nevidna sem.
Jaz te očitno vidim.
Prvi si, ki me danes vidi.
Je to nekakšna čudna psihološka reakcija na objavo?
Nihče sem, Austin.
Meni nekaj pomeniš.
-Se tip res pogovarja sam s sabo? -Ja, moj šef je.
Kaj mu je?
Ne veš, koliko njihovih skrivnosti poznam.
Si prebral mojo pesem?
Seveda.
Ponosen sem nate.
Res?
Ja. Resnično.
Trenutno si edino, na kar sem ponosen.
Kaj je narobe?
Nič, samo verjemi mi.
Tvoja poezija je resnična. Imaš nekaj resničnega.
Če bi jaz imel kaj takega...
Srečen bi bil.
-Pozdravljeni, g. Dickinson. -Austin.
Moja kočija.
Ups.
-Kaj se dogaja? -Živjo.
Ti lahko predstavim velikega in nedavno preminulega Edgarja Allana Poeja?
Ja, to sem jaz. Želiš avtogram?
Ne morem verjeti, da ste tu.
Umrl je pred nekaj leti.
Tako je, duh sem. Duh Edgarja Allana Poeja.
Umrlega v skrivnostnih okoliščinah. V skladu z imidžem.
Ne, zapil si se do smrti.
Tudi prav.
Prišla si me videt.
Rad spoznavam oboževalce.
Pokimaj, ko omenim tvojo najljubšo.
"Krokar", "Izdajalsko srce", "Annabel Lee."
Ne prikimavaš.
"Propad hiše Usher", "Posoda Amontillada"...
-Prebrala sem samo "Krokarja". -Razumem.
Ne mislim nič slabega,
a mislil sem, da se bova vozila in iskala oboževalke za seks z mano.
Je bolj moja oboževalka.
Ja.
Smrt lepotice
je brez dvoma najbolj poetična tema na svetu.
Me odložiš pri Sue?
Kdo je Sue? Je voljna?
Moja prijateljica. Prireja mi zabavo.
Literarno zabavo.
V počastitev mojega dela, saj sem tudi jaz slavna pesnica.
Res? Kdo je tvoj založnik? Wiley in Putnam?
Mojo pesem so objavili v Springfield Republicanu.
Si rekla New-York Tribune?
Ne. Springfield...
Slišal te je.
Samo neotesan je.
Ena pesem v časopisu, pa misliš, da si slavna.
Z vsem spoštovanjem,
toda pojma nimam, kdo si, in prepozno je, da izvem.
Draga dama, še veš ne, kaj je slava.
Ne gre samo za eno pesem.
-Res? -Urednik jih bo objavil še več.
-Dobro so te. -Kaj?
Slava je odvisnost. Samo okusiš jo in si zasvojen.
In že iščeš naslednjo omamo.
Bogat ali reven. Znan ali nepomemben.
Nikoli ne bo dovolj. Poglej mene.
Noro slaven sem in noro mrtev.
V kočiji se vozim naokrog s Smrtjo
in iščem žensko, ob kateri se bom imel rad.
Do konca časa.
Ne do konca časa.
Enkrat boš moral izstopiti.
Mi prebereš vnovič mojo osmrtnico?
Mojbog. Pozabi.
Pogrešam svojo sestrično, mojo otroško nevesto, Virginio.
Ona bi mi prebrala osmrtnico.
Slava...
je čebela.
-Kaj? -To mi je všeč.
Čisto pijana sem.
Te odloživa?
Ne.
Ne, peljimo se še malo. Rada bi bila modno pozna.
Pa ti? Moraš kje biti?
Ne. Nikoli več.
Sue?
Kje si?
Tu bom jaz.
Moje besede.
Sue.
Prav si imela. O vsem si imela prav.
Hočem, da me ljudje vidijo.
Hočem, da me vidiš.
Sue?
V redu je. Nikogar ni tu.
Prevedla Lidija P. Černi