Jeg smaker et brennevin aldri brygget
Fra ølkrus fulle av perler
Ikke frankfurtbær Gir følelsen
Slik en nydelig snurring.
FRA AMHERST - MAIVINEN
Udødelighet.
Fy søren.
"Luften gjør meg beruset Og utsvevende av dugg
Virvler gjennom endeløse sommerdager Fra smeltet blått
Når verter sender den fulle bien Ut av revebjellens dør
Når sommerfugler fornekter sin dram
Skal jeg drikke enda mer!"
Fantastisk.
Ja. Det sparker fra seg.
Jeg føler meg sett.
Det er et fint dikt. Hvem skrev det?
Emily skrev det.
Hvem?
Emily Dickinson, datteren din,
har skrevet diktet på forsiden av dagens Springfield Republican.
-Det handler om å drikke seg full. -Det gjør ikke det.
"Jeg kjenner et brennevin aldri brygget." Kom igjen!
Det handler om naturens beruselse,
en prakt ingen alkohol kan gi.
Så det handler ikke om å bli full, men en rus av opphøyde følelser.
Ok. Du leser for mye.
-Jeg liker å utfordre meg selv. -Du må akseptere meg for meg...
-Nei, Ship. -...Lavinia.
Vi må akseptere hverandre!
-Nei! -Jeg forstår ikke.
Et dikt av Emily. Hvordan skjedde det? Var det et uhell?
Har Austin deltatt i en konkurranse? Har alle i byen en kopi av denne?
Ikke bare i byen.
The Springfield Republican har over 12 000 abonnenter.
Herregud.
Det er så sprøtt. Emily er berømt.
Måtte Herren hjelpe oss når faren din ser det.
Ellers takk, ingen frokost på meg i dag.
Jeg er så glad, jeg kan ikke spise.
En drøm har gått i oppfyllelse.
Dette diktet var lidenskapen min.
Det har tatt mange år.
Jeg har det travelt, men kan svare på noen spørsmål.
Jeg kan fortelle om temaene og avsløre litt om prosessen min.
Noen?
Hvor er Emily?
Hun sover vel ennå.
-Jeg er her. -Sover? Nei.
Hun gjemmer seg nok på rommet, og jeg hadde gjort det samme.
Hva er det med dere? Hallo?
Herren vet hva som skjer når faren hennes ser dette.
Faren ser hva da?
Hva?
Hva har du der?
Vil du ha frokost?
Kanskje litt avslappende te?
Jeg våknet nettopp.
Hvorfor har du avisa bak ryggen?
Gi meg den, kvinne.
Vær så snill.
Det er ikke så ille.
Jeg trodde du skulle si at aksjemarkedet krasjet.
Jeg skrev et dikt som står på forsiden på avisen.
Sånn er det!
Det er salg på blondegardiner?
Jaså? Det så jeg ikke.
-Ikke bli ivrig. -Få se.
Det står: "Lavere priser enn normalt."
-Gardiner? -Gardinene våre er fine. Se.
-Jeg legger avisa på naborommet. -Kan jeg få avisa mi?
"Maivinen" av E. Dickinson?
Så det var det du ville skjule.
Hun har gjort det.
Vil noen snakke med meg om dette?
Nå er hun ustoppelig.
Beklager. Dette er min feil.
Jeg burde ha fulgt bedre med.
Vet du? Det er ikke så verst.
"Vertene for den fulle bien Forvandler fulle..."
Dere trenger ikke å late som jeg ikke finnes. Hallo?
Kanskje vil hun gjøre familien stolt.
Herregud, er jeg usynlig?
JEG ER INGEN! HVEM ER DU?
Ingen ser meg, ingen hører meg, ingen føler meg.
Maggie!
Du kan se meg.
Jeg glemte å banke teppene.
Kom igjen!
Ship, hei! Hallo. Ser du meg?
Vinnie, dette går ikke.
Jeg er en ambisiøs forretningsmann,
og kona mi må støtte meg.
Jeg hører deg.
Jeg trodde du var den kona, men det er du tydeligvis ikke,
selv om du er supersexy og jeg elsker musa di.
Han snakker om et dyr.
Jeg må være modig nok til å gjøre det slutt.
Jeg går fra deg, Lavinia.
Vi hører at du prater med deg selv.
-Jeg pratet ikke med meg selv. -Jeg er her.
Jeg gjorde det slutt.
For sent, for jeg gjør det slutt med deg.
-Hva? -Det går ikke lenger.
Forlovelsen er opphevet.
-Dere. -Sikkert.
Jeg stiller klokken 26 timer frem, så har du ombestemt deg.
En dag har 24 timer.
Beklager at jeg ikke har gått på college. Jeg blir aldri bra nok.
-Jeg står... -Du er så utrolig usikker!
-Du skremmer meg. -Hva?
Du har så mange moderne ideer,
og jeg vil ha en tradisjonell, normal kone.
Hei.
Ok. Vel, jeg er ikke normal.
Ok?
Jeg er en sprø, heksete, kreativ, kåt kvinne,
og du aksepterer det ikke. Du aksepterer ikke meg!
Hva skjer?
-Atmosfæren er rar. -Jeg tror vi er hjemsøkt etter seansen.
Emily så et spøkelse.
Herregud. Er jeg et spøkelse?
Dere i Dickinson-familien er gale.
Det hadde vært bedre å bli pisket av Lola i Nevada
mens jeg går fra vettet av den erotiske edderkoppdansen!
Edderkoppdansen.
Lavinia, se meg.
En, to, tre, fire, fem...
-Eller ikke. -...seks, sju, åtte.
En, to tre, fire...
-Ikke bli skadet. -...fem, seks, sju, åtte.
En, to, tre.
Lavinia? Vinnie?
Vinnie!
Jeg prøvde å advare deg.
Hva er det som skjer?
Du hørte ikke på meg.
Hvem er du, og hva gjør du her?
Jeg er Ingen! Hvem er du?
Denne gåten er søt, men du er et spøkelse,
og bare du kan se meg, så jeg er død!
Kanskje jeg døde om natten.
Det er greit for meg.
Det gjorde vel ikke vondt.
Jeg lurer på når de finner liket.
Kanskje de er ovenpå nå,
i ferd med å oppdage mitt kalde lik!
Du er ikke død, og jeg er ikke et spøkelse.
Ikke? Du oppfører deg sånn.
Dukker opp og hjemsøker meg.
Jeg er et mysterium.
Et mysterium?
Jøss. Ok.
Skal jeg løse deg?
Du kan prøve.
Det høres spennende ut, men ellers takk.
Jeg har hendene fulle.
Det er mitt livs største dag,
og jeg forventet litt verdsettelse.
Kanskje et kompliment.
Men her er jeg, usynlig,
den ene dagen jeg fortjener oppmerksomhet.
Kanskje det har en fordel.
Hva mener du med det?
Du er usynlig, så du kan avdekke sannheten.
Sannheten?
Du kan finne ut hva folk synes om diktet.
Det er bra.
Springfield Republican.
Kom og kjøp avisen!
Springfield Republican.
Kom og få siste nytt! Springfield Republican!
Tusen takk. Ja, takk.
Det er diktet mitt, på forsiden,
skrevet av meg, Emily Dickinson.
Takk for at du støtter det skrevne ord.
Se diktet. Har du lest det?
Ja, det er av en kvinne. Hun må være modig.
Jeg synes det er bra.
Ja, man kan se at hun er smart.
-Takk. -Og lysten.
-Ja, hun vil ha seg. -Hva?
Hun bor her. Vi kan finne henne.
-Ellers takk. -Ja. Vi drar hjem til henne.
Vi drar dit og runker i buskene.
Jeg skal runke til diktet.
Berømmelse kan være stygt.
Jeg er så glad på hennes vegne.
Ja, jeg liker diktet.
Takk. Så hyggelig å høre.
Jeg syntes det var dumt.
Det rimer, og det er barnslig.
Ja, det er sant, men...
Kom igjen. Rim?
Vi er ferdige med det. Er det ikke frie vers som gjelder?
Du må mestre reglene før du bryter dem.
Hun har ikke mestret noe.
Jeg kunne skrevet det i søvne, og jeg sovner av det.
Så kjedelig.
Det er ikke kjedelig...
Sånn skal det være.
...men fornærmende.
Fornærmende? Hvorfor?
Det står ikke noe fornærmende.
Det gjør det fornærmende.
Vær politisk, ellers kaster du bort tiden.
Vet du hva? Du overbeviste meg.
Diktet er dumt, og jeg er ikke imponert.
Jeg elsker diskusjonen, men...
Livet går videre.
Hattie.
-Hva var det? -En smak av berømmelse.
Så hun gjorde det.
Ja, Emily er publisert.
Dette er den verste dagen noensinne.
Jeg elsker det.
-Det er så relevant. -Så sant.
Jeg elsker det også, fordi jeg ikke forstår det.
Det er så dypt.
Det handler om alkohol.
Avholdsbevegelsen er forbannet.
Folk vil skrive brev.
Hun trenger beskyttelse.
Det går bra.
Vil du ikke ha den?
Her i dag, borte i morgen.
Ikke hva du forventet av berømmelsen.
Jeg vet ikke hva jeg forventet, men dette er verre.
Det er ikke så ille.
Så alle får snakke om meg,
uavhengig om det de sier er sant?
En vet ikke hvordan det føles før det skjer.
Berømmelse... er litt som døden.
Men jeg er ikke død?
Nei. Du er bare...
...usynlig.
Mange flotte ting er usynlige.
Hva mener du?
Luften vi puster.
Brisen som blåser. Kjærlighet.
Jeg skjønner.
Verden driftes av usynlige ting.
Vet du...
...du har rett.
Jeg er som en nydelig parfyme.
-Notene i en sang. -Følelsen du får når sommeren er på hell.
Å være usynlig...
...er makt.
Min venn Ben er begravet her.
Du savner ham.
Ja. Jeg gjør det.
Når jeg står her, er det som om han er usynlig.
-Hva står det på din gravstein? -Jeg har ingen.
Men du har et navn.
-Har jeg? -Det må du ha.
Jeg kjenner igjen deg.
Innerst inne må du vite hvem du er.
Jeg husker ikke.
Hvorfor ikke?
-Jeg har glemt alt, bortsett fra... -Bortsett fra?
Det er et glimt...
Grusom smerte.
Det er et stort, grusomt slag,
unge menn overalt som roper.
Og en overveldende lukt av metall.
Og en eksplosjon som treffer meg.
Varmer meg og gjør meg kald, og så... Ingenting.
Jeg har fått nytt sørfra, og det er bra.
-Ja! -Ja!
Pengene vi har tjent på avissalget
har nådd John Brown og leiren hans.
-Ja! -De er optimistiske.
De har alt de trenger,
takket være oss og andre som oss.
Snart skal planen gjennomføres.
De angriper...
...og den amerikanske virkeligheten forvandles.
Revolusjonen kommer.
Den kommer!
The Constellation er en del av den.
Pengene våre har kjøpt våpen, men ordene har gitt dem styrke.
Ikke alle sine ord. Hattie.
Har du noe å si, så si det.
Spøkelseshistoriene dine frigjør ingen.
"Spøkelseshistoriene" har mening.
Jeg bruker en gotisk sjanger til å stille spørsmål om kvinners opplevelser,
og jeg er ikke der ute
og selger den samme lille historien ti år på rad!
Jeg rømte i en boks.
Du er en gatemagiker.
Jøss.
Du er avhengig av å fortelle at du rømte i en boks.
Vi skjønner det. Det gjør alle.
Jeg sprer ordet om slaveriets farer.
Du sprer ordet så mye at folk ikke lenger kan rømme.
Det holder!
Det er sant.
Småligheten må ta slutt.
Vi må heve oss over det.
Jobben vi gjør handler ikke om egoet.
Ikke om hvem som får mest oppmerksomhet,
hvem som får mest penger og er på forsida.
Det er ikke det vi kjemper for.
-Er det vel? -Nei.
Nei.
Det vi gjør er viktigere enn alt det.
Vi hevder vår rett til å eksistere.
Ja.
Skrivingen vår?
Avisa vår forandrer verden.
Den forandrer landets skjebne.
Vi er kanskje anonyme i dag, men vi er ikke usynlige i morgen.
-Vil du være usynlig? -Nei.
Vil du?
-Vil du være usynlig? -Nei.
Det stemmer.
Henry har rett.
Vi bør feire, ikke krangle.
Amen.
Ok. Bra.
Vi har mange abonnenter.
Vi grunnlegger en revolusjon av sinnet, kroppen og sjelen.
Fremtidige generasjoner vil vite mer enn denne,
fordi vi sier ifra.
Vi tar kontroll.
Jeg vet ikke med dere, men...
Jeg vil danse.
Pokker. Stjal du den?
La meg se sexy ut.
Jeg har med fela mi.
Ja, for pokker.
Freddie er i gang igjen.
Øk tempoet.
Emily kommer nok snart.
Samme det.
Gud, hvor er hun?
Vi har ventet på den store kvelden, og hun bare forsvinner.
Austin.
Har du sett Emily?
Ikke i dag.
Jeg raidet kjøkkenet. Der er det ikke stort.
Hvor er ballets dronning?
-Se. Mr. Bowles er her. -Beklager at jeg er sen.
Så hvor er hun?
Emily har vært borte i hele dag.
Borte? I dag av alle dager?
Jeg trodde hun ville vært overalt og nytt lovordene.
Hei. Står til?
Det er en fin kopi. Bestilte du den?
Kopi? Hva mener du?
Det er en utmerket kopi av originalen.
Det er originalen.
-Det er av en europeisk kunstner. -Nei, det er ikke det.
Jeg kjenner han som malte det. Gresset avslører det.
Strøkene er ikke delikate nok.
Jeg betalte store penger for dette.
Hva snakker dere om?
Maleriet.
Det er en kopi.
De sa at det var originalen.
Hvem bryr seg, så lenge det er fint?
-Unnskyld meg. -Du kan ikke dra.
-Jeg må klarne tankene. -Vi har gjester.
Emily er ikke her, og festen er for henne, så jeg må finne henne.
Emily!
Hva gjør du her? Kom igjen.
Jøss, Austin. Ser du meg?
Er du full?
Jeg vet ikke. Er du full?
Hvorfor kom du ikke?
Fordi ingen kan se meg, Austin. Jeg er usynlig.
Jeg ser deg.
Du er den første som har sett meg i dag.
Er dette en psykologisk reaksjon på publiseringen?
Jeg er ingen, Austin.
Du er noen for meg.
Snakker han med seg selv?
Det er sjefen min.
Hva er det med ham?
Du aner ikke hvor mange hemmeligheter jeg har.
Leste du diktet mitt?
Selvfølgelig.
Jeg er så stolt av deg.
Er du det?
Ja. Helt sant.
Du er det eneste i livet jeg er stolt av.
Austin, hva er det?
Ingenting, bare tro på meg.
Poesien din er ekte. Du har noe som er ekte.
Hadde jeg noe sånt...
Da hadde jeg vært glad.
-Mr. Dickinson. -Austin.
Der er skyssen min.
Oisann.
-Står til? -Hei.
Dette er den store, og nå avdøde, Mr. Edgar Allan Poe.
Det er meg. Vil du ha en autograf?
Så utrolig at du er her.
Han døde for noen år siden.
Jeg er Edgar Allan Poes spøkelse.
Døde under mystiske omstendigheter. Veldig treffende.
Nei, du drakk deg i hjel.
Greit.
Du er her for å se meg. Jeg elsker å møte fansen.
Nikk når du hører favoritten din.
"The Raven," "Tell-Tale Heart," "Annabel Lee."
Du nikker ikke.
"The Fall of the House of Usher," "The Cask of Amontillado"...
-Jeg har bare lest "The Raven". -Mottatt.
Dette er ikke vondt ment, men jeg trodde vi skulle kjøre rundt
og finne fans jeg kunne ligge med.
Hun er større fan av meg.
Ja.
En vakker kvinnes død
er verdens mest poetiske tema.
Kan vi dra til Sue?
Hvem er Sue? Er hun kåt?
Sue er min beste venn. Hun holder en fest for meg.
En litterær fest.
For å feire meg, for jeg er også en berømt forfatter.
Hvem er utgiveren din? Wiley and Putnam?
Jeg har publisert et dikt i The Springfield Republican.
Sa du New-York Tribune?
Nei... Springfield...
Han hørte hva du sa. Han er frekk.
Ett dikt i avisa, og du tror du er berømt.
Dette sier jeg med respekt:
Jeg aner ikke hvem du er, og det er for sent å finne det ut.
Unge dame, du vet ikke hva berømmelse er.
Det er ikke bare ett dikt.
-Jaså? -Redaktøren skal publisere flere.
-De har deg. -Hva?
Berømmelse er avhengighetsskapende. Du er hektet.
Du vil lete etter neste rus.
Fattig eller rik. Kjent eller ukjent.
Det blir aldri nok. Se på meg.
Jeg er berømt som fy og død som fy.
Jeg kjører rundt i Dødens vogn,
på leting etter en kvinne som får meg til å like meg selv.
I all evighet.
Hei. Ikke i all evighet.
En gang må du ut herfra.
Kan du lese dødsannonsen igjen?
Herregud. Bare glem det.
Jeg savner kusinen/barnebruden min, Virginia.
Hun hadde lest dødsannonsen.
Berømmelse...
...er en bie.
-Hva? -Det liker jeg.
Jeg er så full.
Skal vi slippe deg av?
Nei.
Nei, vi kjører rundt litt mer.
Jeg vil komme passende sent.
Hva med deg? Skal du noe sted?
Nei. Aldri mer.
Sue?
Hvor er du?
Der skal jeg stå.
Mine ord.
Sue.
Du hadde rett om alt.
Jeg vil bli sett av folk.
Jeg vil bli sett av deg.
Sue?
Det er greit. Det er ingen her.
Tekst: Mari Hegstad Rowland