Gyöngybe vájt kelyhekből iszom
Sosem párolt italt,
Rajna minden borkádja sem
Csordít ily alkoholt.
AMHERSTBŐL - A MÁJUSI BOR E.DICKINSON
Halhatatlanság.
Aztakurva!
"A szél az, mely fejembe szállt, A harmat részegít,
Olvadt kékség kocsmáiban Tántorgok nyáron át.
Már kidobja a beszeszelt Méhet a liliom,
A lepke is torkig nyakalt,
De én még, még iszom!"
Oké, ez nagyon adja.
Bizony. Sunázom.
Szó szerint úgy érzem, rólam szól.
Nagyon szép vers. Ki írta?
Emily, anyám.
Hogy ki?
A lánya, Emily Dickinson írta,
és ott virít a Springfield Republican mai számának címoldalán.
És a bepiálásról szól.
Nem, Ship, nem arról.
"Gyöngybe vájt kelyhekből iszom sosem párolt italt." Mégis, miről?
A természet adta megrészegülésről,
amihez semmiféle alkohol nem érhet fel.
Azaz pontosan nem a bepiálásról szól,
hanem egy fennkölt érzés okozta megrészegülésről.
Legyen.
Túl sokat olvasol!
Bocs, hogy használom az agyamat.
Olyannak kell elfogadnod, amilyen vagyok...
- Nem kell, Ship. - ...Lavinia.
El kell fogadnunk egymást!
- Nem! - Nem is értem.
Emily verse. Hogy történhetett?
Ez valami véletlen?
Austin nevezett be?
Azt akarod mondani, hogy a városban már mindenki látta?
Nem csak a városban.
A The Springfield Republicannek 12 000 előfizetője van.
Szűzanyám!
Ez mekkora flash! Emily híres lett.
Isten irgalmazzon nekünk, amikor apád elé kerül!
Kösz a kérdést, de nem reggelizem,
egy falat sem menne le a torkomon az izgalomtól.
Életem nagy álma vált valóra.
Ez a vers egy szerelemgyerek volt.
Évek óta dolgoztam rajta.
Elég sok a dolgom ma,
de ha kérdezni akarnátok, pár percet rátok szánok.
Mesélek témaválasztásról, verslábakról, bepillanthattok a módszerembe.
Nos? Valaki?
Hol van Emily?
Gondolom, alszik.
- Itt ülök. - Alszik? Nemigen.
Ott bujkál a szobájában,
amit én is tennék a helyében.
Hé, mi ütött belétek? Halló!
Isten tudja, mi vár rá, ha az apja meglátja.
Mit látok meg?
Hogy mondja?
Mit rejteget?
Falatozzon inkább!
Teát? Nyugtató keverék.
Minek az? Most keltem fel.
Miért dugdossa az újságot a háta mögött?
Adja csak ide!
Kérem!
Látja, nem is olyan drámai.
Attól tartottam, hogy a tőzsde újabb összeomlását rejtegeti.
Írtam egy verset, és kiadták, és ott virít a címlapon.
Vegye tudomásul!
Nézze csak, leértékelés van csipkefüggönyfronton!
Valóban? Észre sem vettem.
- Ne reménykedjen! - Mutassa!
"A szokásosnál alacsonyabb áron."
- Függöny? - Nincs a mi függönyeinkkel semmi baj.
Átmegyek a másik szobába olvasni.
Megkaphatnám a lapot?
"'A májusi bor', írta E. Dickinson"?
Szóval ezt rejtegette.
Csak megtette.
Senki nem akar esetleg velem beszélni erről?
Innentől megállíthatatlan lesz.
Sajnálom, Edward. Az én hibám.
Jobban oda kellett volna figyelnem rá.
Tudja, mit? Nem is olyan rossz.
"Már kidobja a beszeszelt Méhet a liliom"...
Ne tegyetek már úgy, mintha nem léteznék, jó?
Még a végén a család büszkesége lesz.
Jézusom, nem lát engem senki?
Senki vagyok! Hát te?
Szóval, senki nem lát, senki nem hall, senki nem érint meg.
Maggie!
Te látsz?
Elfelejtettem kiporolni a szőnyegeket.
Ne már!
Ship, hahó! Te sem látsz?
Vinnie, ez nekem nem fog menni.
Ambiciózus, vállalkozó szellemű üzletember vagyok,
akinek egy támogató feleség kell.
Ship, ezt én is hallom.
Azt hittem, ez a nő te leszel, de kiderült, hogy nem,
bár iszonyú dögös vagy, és imádom a muffodat.
Tuti, hogy a kézmelegítőről beszél.
Úgyhogy veszek egy nagy levegőt, és lefújom.
Elhagylak, Lavinia.
Ship, bentről halljuk, hogy magadban beszélsz.
- Nem magamban beszéltem. - Mert én is itt vagyok.
Elhagylak, Lavinia.
Késő, mert én hagylak el téged.
- Hogyhogy? - Nem bírom már!
Az eljegyzésnek lőttek!
- Hé, figyu! - Persze!
Beállítom az órámat 26 órával későbbre, amikor megint meggondolod magad.
Ship, egy nap 24 órából áll.
Sajnálom, hogy nincs diplomám!
Soha nem leszek elég jó neked.
- Én csak itt állok... - Kimerít az önbizalomhiányod!
- Megfélemlítesz! - Micsoda?
Tele van a fejed modern ötletekkel,
nekem viszont egy hagyományos feleség kell.
Azta!
Hát, én nem egy normális nő vagyok.
Vetted?
Egy furcsa, ördögi, kreatív, begerjedt nő vagyok,
és te ezt képtelen vagy elfogadni!
Nem fogadsz el engem!
Mi történik itt?
Ennek a helynek nagyon gáz kisugárzása van.
A szeánsz óta kísértik.
Emily látott is egy szellemet.
Jézusom, én is szellem vagyok?
Ez egy full kattant család!
Inkább visszamegyek Nevadába, hogy Lola megvesszőzzön,
és eszemet veszítsem, miközben a póktáncát járja!
A póktánc.
Lavinia, kérlek, végy tudomást rólam!
Egy, kettő, három, négy, öt...
- Vagy ne. Azaz... - ...hat, hét, nyolc.
Egy, kettő, három, négy...
- Vinnie, összetöröd magad! - ...öt, hat, hét, nyolc.
Egy, kettő, három.
Lavinia? Vinnie?
Vinnie!
Én figyelmeztettelek.
Mi a tököm van itt?
Nem hallgattál rám.
Ki vagy te, és mit keresel a konyhámban?
Senki vagyok! Hát te?
Cuki ez a fejtörő, de te szellem vagy, viszont az egyetlen,
aki lát engem, azaz én is halott vagyok!
Éjjel halhattam meg.
Jó, azt elfogadom, nem gáz.
Gondolom, nem fájt.
Vajon mikor találják meg a testem?
Lehet, már fent vannak,
és a takarót felemelve mindjárt meglátják kihűlt testem!
Nem vagy halott, ahogy én sem vagyok szellem.
Komolyan? Mert pont úgy viselkedsz.
Feltűnsz a semmiből, és kísértesz!
Nem szellem vagyok, csak egy rejtély.
Rejtély?
Hűha, oké.
Meg kellene, hogy oldjalak?
Megpróbálhatod.
Bármennyire is izgalmas ajánlat, kihagyom.
Van dolgom elég.
Ez életem legnagyobb napja,
és elvártam volna egy kis elismerést.
Vagy pár bókot.
Erre tessék: szó szerint láthatatlan vagyok
aznap, amikor a figyelem középpontjában kellene lennem.
Lehet, van ennek jó oldala is.
Mit értesz ezalatt?
Láthatatlan vagy, azaz kiderítheted az igazságot.
Az igazságot?
Hogy az emberek mit gondolnak a versedről valójában.
Ez jó ötlet.
Springfield Republican!
Itt az új szám, vigyék csak!
Springfield Republican!
Friss hírekkel itt a Springfield Republican!
Nagyon köszönöm! Köszönöm!
Az az én versem, ott, a címlapon.
Írta Emily Dickinson. Az én volnék.
Kösz, hogy támogatja az írott szót. Köszönöm. Azta!
Jé, egy vers. Olvastad?
Aha. Egy nő írta. Merész fajta lehet.
Szerintem jó kis vers.
Kiderül belőle, hogy okos nő.
- Köszönöm. - És hótt kéjsóvár.
- Ja, szinte könyörög érte. - Hé, mi van?
Itt lakik a városban. Keressük meg!
- Nem muszáj, tényleg. - Jó ötlet! Menjünk el a házához!
Menjünk el, és verjük ki a farkunkat a bokorban!
Én konkrétan a versre fogom ráverni.
A hírnév tud ronda lenni.
Őszintén örülök neki. Tényleg.
Ja, kifejezetten tetszik a vers.
Köszönöm! Jó ilyet hallani.
Szerintem meg bugyuta.
Először is, rímel, az meg tök gyerekes.
Jó, ez igaz, de...
Ne már, hallod? Rímek?
Magunk mögött hagytuk a rímeket. A szabad vers a menő, nem?
Szerintem nem árt megtanulni a szabályokat, mielőtt megszegjük őket.
Ez a csaj nem tanult meg semmit.
Ilyet álmomból felkeltve is írnék, és eleve untat is.
Iszonyú unalmas.
Én nem mondanám, hogy unalmas...
Ez az, csajszi!
...inkább sértő.
Sértő? Miért?
Nincs benne semmi sértő.
És ez benne a sértő. Legyen már benne spiritusz!
Ha nincs politikai felhang, csak az időnket vesztegeti.
Tudod, mit? Meggyőztél.
Ostoba vers, és nem nyűgöz le.
Nos, nem mintha nem élvezném a trécselést...
De van még dolgunk bőven.
Hattie!
- Ez meg mi volt? - Újabb kóstoló a hírnévből.
Szóval csak megcsinálta.
Bizony, egy verse megjelent.
Ez életem legrosszabb napja!
Őszintén szólva, nekem bejön.
- Hótt aktuális, meg minden. - Adom.
Én is imádom. Egy szót sem értek belőle, de pont ez tetszik benne.
Nagyon mély cucc.
Az alkoholról szól.
Úgy tudom, az Antialkoholista Liga berágott rá.
Mennek majd az olvasói levelek!
Védelemre lesz szüksége.
Ugyan már!
És az újsággal mi lesz?
Holnapra már csak tegnapi újság.
Máshogy képzelted el a hírnevet, ugye?
Nem is tudom pontosan, milyennek, de azt tudom, hogy ez rosszabb.
Ugyan már! Nem olyan gáz.
Mindenki beszélhet rólam,
attól függetlenül, hogy igazat mondanak-e?
Addig nem tudhatod, milyen ez, míg be nem következik.
A hírnév... olyasmi, mint a halál.
De nem vagyok halott, ugye?
Nem. Csak...
Láthatatlan.
Rengeteg csodálatos dolog láthatatlan.
Hogy érted?
A levegő, amit belélegzünk.
A szél. A szerelem.
Értem már.
A világot láthatatlan dolgok mozgatják, Emily Dickinson.
Tudod...
ebben van valami.
Olyan vagyok, mint egy csodás parfüm.
Egy dal hangjegyei.
Az érzés, ami nyár végén tölti el az embert.
A láthatatlanság...
hatalommal jár.
Ben barátom itt nyugszik.
Hiányzik neked.
Igen.
De amikor itt állok, olyan, mintha csak láthatatlan lenne.
Mi áll a te sírköveden?
Nincs sírkövem.
De neved csak van.
- Biztos? - Mindenkinek van.
Ismerős vagy valahonnan. Tuti, hogy ismerlek.
Legbelül neked is tudnod kellene, hogy ki vagy.
Nem emlékszem.
Miért nem?
Mindent elfelejtettem, kivéve...
Kivéve mit?
Egy villanást látok...
őrjítő fájdalmat érzek.
Hatalmas, szörnyű csata dúl.
Férfiak mindenütt. Fiatal férfiak.
Üvöltenek.
És a szag... fémes, mindent elnyomó bűz.
Majd egy robbanás...
és valami belém csapódik.
Melegség önt el, majd a hideg, és...
utána semmi.
Híreket kaptam délről. Jókat.
- Ez az! - Jól van!
A lapeladásból befolyt összeg
megérkezett John Brownhoz és embereihez.
- Remek! - Az emberei optimisták.
Mindenük megvan, amire szükségük lehet,
köszönhetően nekünk és a hozzánk hasonlóknak.
Huhú! Igen!
Hamarosan végrehajtják tervüket.
Támadni fognak...
és Amerika gyökeresen átalakul majd.
Forradalom közeleg.
Közeleg! Közeleg!
És a The Constellation része ennek a forradalomnak.
A pénzünk vette a fegyvereket, a szavaink viszont erőt adtak.
Igen!
Nem mindenki szavai. Ugye, Hattie?
Ha mondandód van, mondd a szemembe!
Megjegyezném, hogy a kísértetmeséd senkit nem fog felszabadítani.
A "kísértetmesémnek" van mögöttes jelentése.
A műfaj sajátosságai segítségével kérdezem a nőket tapasztalataikról,
és legalább nem ugyanazt
a jelentéktelen, személyes anekdotát adom el tizedik éve!
Egy dobozban menekültem el.
Sima szemfényvesztő vagy.
Hűha!
Rákattantál a szökésed történetére, és ezzel fárasztasz mindenkit.
Értjük, hallod? Mindenki ismeri a sztorit.
A rabszolgaság kínjairól mesélek mindenütt.
Annyit mesélsz róla,
hogy az emberek már nem a menekülést látják benne.
Ebből elég!
Jogos.
Ennek a kicsinyeskedésnek itt a vége.
Mi ennél jobbak vagyunk!
A munkánk nem az egyénről és az egójáról szól!
Nem az a lényeg, kire figyelnek fel,
ki kapja a legtöbb pénzt, ki legyen a címlapon.
Mi nem ezért küzdünk.
- Vagy igen? - Nem!
- Igen? - Nem!
Nem!
Amit mi itt teszünk, az annál sokkal fontosabb.
Mi a létjogosultságunkért küzdünk.
Igen.
Az írásaink?
Az újságunk megváltoztatja a világot!
Minden lakosának sorsával együtt.
Ma még névtelenek vagyunk, de holnap már nem leszünk láthatatlanok.
- Jól mondja! - Igaz!
- Te lennél az? - Nem.
- Hát te? - Nem.
És te?
- Igen, te! Lennél láthatatlan? - Nem!
Pontosan.
Henrynek igaza van.
Ünnepelnünk kéne, nem civakodnunk.
Ámen.
Oké, folytassuk!
Az előfizetők száma egyre nő.
Az elme, a test és a lélek forradalmát tápláljuk.
Az eljövendő generációk egy jobb világot kapnak tőlünk,
mert felkelünk,
és átvesszük az irányítást.
Igen! Igen!
És nem tudom, ti hogy vagytok vele, de...
kedvem van táncolni!
Azta! Nyúltad a göncöt?
Hadd nézzek már ki dögösen!
Itt a hegedűm...
Így kell ezt!
Freddie megint a régi.
Tempósabban!
Emily hamarosan itt lesz.
Felőlem.
Jézusom, hol lehet?
Eljön a nagy nap, amire mind vártunk, ő meg... eltűnik.
Austin!
Nem találkoztál Emilyvel?
Ma nem.
Kifosztottam a konyhát, bár nem sok ehető volt benne.
Hol a bálkirálynő?
Figyelem! Mr. Bowles megérkezett.
Bocs a késésért!
Nos, hol van Emily?
- Emily? Reggel óta nyoma sincs. - Aha.
Nyoma vész? Pont ma?
Azt hittem, lubickolni fog az elismerésben.
Mizu, faszikám?
Ügyes repró. Te rendelted?
Repró? Hogy érted?
Úgy, hogy az eredeti kiváló reprodukciója.
Ez az eredeti.
Egy európai mester alkotása.
Nem, nem az.
Ismerem a fickót, aki festette.
A fűből meg lehet mondani menten.
Az ecsetvonások nem elég finomak.
Rengeteget fizettem érte!
Miről beszélsz?
A festményről.
Egy repró.
Nekem eredetiként adták el!
Kit érdekel, hogy eredeti-e, ha jól néz ki?
- Bocsáss meg! - Austin, nem hagyhatsz itt!
- Levegőznöm kell! - Vendégeink vannak!
Emily viszont nincs itt, ez meg az ő bulija lenne,
szóval megkeresem.
Emily!
Mit csinálsz itt? Gyere már!
Hűha, Austin! Te látsz engem?
Be vagy nyomva?
Mit tudom én. Hát te?
Miért nem jössz be a házba?
Mert nem lát senki, Austin. Láthatatlan vagyok.
Én látlak, tessék.
Te vagy az első reggel óta!
Ez valami fura pszichológiai reakció, amit a publikálás váltott ki?
Senki vagyok, Austin.
Nekem te valaki vagy.
Az a csávó kajakra magában beszél?
Ja, ő a főnököm.
Mi van vele?
Gőzöd sincs, hány fehér titkot őrzök.
Elolvastad a versem?
Hogyne!
És nagyon büszke vagyok rád.
Valóban?
Igen. Őszintén mondom.
Te vagy az egyetlen az életemben, akire büszke vagyok.
Austin, mi a baj?
Semmi, csak higgy nekem!
A költészeted valós. Nagyon is valós a tehetséged.
Ha nekem lenne hasonló...
Akkor nagyon boldog lennék.
- Jó estét, Mr. Dickinson! - Austin, jó?
Nézd csak! Megjött a fuvarom.
Hoppá!
- Mizu, csajszi? - Hahó!
Hadd mutassam be a nagyszerű, de frissen halott Mr. Edgar Allan Poe-t!
Igen, valóban én vagyok. Autogram kell?
El sem hiszem, hogy itt van.
Pár éve halt csak meg.
Bizony, egy szellem vagyok, Edgar Allan Poe szelleme.
Titokzatos körülmények között haltam meg. Stílszerűen.
Nem, tesó, te halálra ittad magad.
Oké, lebuktam.
Nos, magácska miattam van itt.
Csodás. Imádok a rajongókkal smúzolni.
Majd bólintson, ha a kedvencéhez érek!
"A holló," "Az áruló szív," "Lee Annácska."
Még nem bólogat.
"Az Usher-ház vége," "Egy hordó amontillado"...
"A hollót" olvastam csak.
Vettem.
Nem akarom, hogy hisztisnek tűnjek,
de azt hittem, azért kocsikázunk,
hogy velem dugni vágyó rajongókra leljünk.
Ő az én rajongóm, tesó.
Értem már!
Egy gyönyörű nő halála
kétségkívül a legköltőibb téma a földkerekségen.
Kitesztek Sue házánál?
Ki az a Sue? Ribanc típus?
Sue a legjobb barátom. Bulit rendez nekem ma este.
Irodalmi bulit.
Művészetem dicsőítésére, mivel jómagam is híres író volnék.
Valóban? Ki adja ki a műveit? A Wiley & Putnam?
Egy versem most jelent meg a The Springfield Republicanben.
Szóval a New-York Tribune-ban?
Nem, hanem a The... Springfield...
Hallotta elsőre is.
Csak egy gyökér.
Egy vers az újságban, és azt hiszi, ettől valaki.
A legnagyobb tisztelettel mondom,
de gőzöm sincs, ki maga, és már nem is fogom megtudni.
Kedves ifjú hölgy maga, de fogalma sincs a hírnévről.
Eleve nem csak egy versről van szó.
- Nem mondja! - A szerkesztő többet is kiad.
- Horogra akadt! - Hogy érti?
A hírnévre rá lehet kapni. Belekóstolt, és tessék, máris a rabja lett.
És ezt az érzést fogja keresni örökké.
Ha gazdag, ha szegény, ha ismert, ha obskúrus.
Soha nem lesz elég. Példa kell? Itt vagyok én.
Kurva híres vagyok, és kurvára halott is.
A Halál fiákerén járom a várost egy nőért,
hogy ismét szeressem önmagam.
Az idők végeztéig.
Nem, tesó, nem az idők végeztéig.
Egy ponton te is kiszállsz a buliból.
Nem olvasnád fel a gyászjelentésemet?
Jézusom, ereszd már el!
Francba! Hiányzik a kuzinom, egyben gyereknejem, Virginia.
Ő bezzeg felolvasta volna.
A hírnév...
egy méh.
- Micsoda? - Nekem bejön.
Saturészeg vagyok.
Tegyünk ki valahol?
Ne!
Kocsikázzunk még!
Késni fogok, ahogy kell.
És te? Sietsz valahová?
Nem, tesó. Soha már.
Sue?
Hol vagy?
Ide kerülök majd.
A szavaim.
Sue.
Sue, igazad volt! Mindenben!
Azt akarom, hogy lássanak!
Hogy te láss!
Sue?
Jöhetsz, nincs itt senki.
A feliratot fordította: Varga Attila