"אני מרגישה את טעמו של משקה שלא בושל מעולם..."
"מספלים שנאספו בפרל..."
- מערכת השמש -
"האוכמניות של פרנקפורט לא מספקות את אותה התחושה
מערבולת קודחת ביותר..."
- מאמהרסט, "יין מאי", א' דיקנסון -
נצחיות.
אלוהים אדירים!
"שתויה מאוויר אנוכי והוללת מטל
מתגלגלת בימי קיץ אינסופיים מפונדקאות של כחול מותך
כשבעלי בית מוציאים את הדבורה השיכורה מתוך דלת האצבעונית הארגמנית
כשפרפרים מתכחשים לחלומותיהם
אשתה עוד ועוד."
בסדר, שוחט.
לגמרי. זה נותן בראש.
אני ממש מרגישה שראו אותי.
זה שיר נחמד מאוד. מי כתב אותו?
אמילי כתבה אותו, אימא.
מי?
אמילי דיקנסון, הבת שלך,
כתבה את השיר הזה שמופיע בעמוד השער בגיליון של היום של הספרינגפילד ריפבליקן.
והוא עסוק בהשתכרות.
הוא לא עוסק בהשתכרות, שיפ.
"אני מרגישה את טעמו של משקה שלא בושל מעולם..." בחייך.
הוא עוסק בהשתכרות מהטבע עצמו,
תחושה שאלכוהול לא יוכל לספק לעולם.
אז הוא לא עוסק בשכרות,
רק בהתמסטלות מרגש עילאי.
בסדר.
את קוראת יותר מדי.
סליחה שאני נהנית לאתגר את עצמי.
את תיאלצי לקבל אותי כמו שאני...
לא, שיפ. -לוויניה.
עלינו לקבל זה את זה!
לא! -אני לא מבינה.
שיר של אמילי. איך זה קרה?
זו הייתה תאונה?
אוסטין נרשם לתחרות נוספת?
את אומרת לי שלכל אדם בעיר יש עותק של זה?
לא רק לכל אדם בעיר.
לספרינגפילד ריפבליקן יש מעל 12,000 מנויים.
אלוהים אדירים.
זה מטורף. אמילי מפורסמת.
ישמור אותנו השם ממה שיקרה כשאבא שלכן יראה את זה.
תודה ששאלת, אבל לא אוכל ארוחת בוקר היום.
אני לא מסוגלת לאכול. אני נרגשת מדי.
חלום חיי התגשם.
השיר הזה היה פרויקט של תשוקה מבחינתי.
עבדתי עליו שנים.
יש לי לו"ז עמוס היום,
אבל יש לי זמן לכמה שאלות אם מישהו רוצה לשאול אותי משהו.
אשמח לדבר על הנושאים, על המשקל, לתת לכם הצצה לתהליך שלי.
מישהו?
איפה אמילי?
היא כנראה עוד ישנה.
אני כאן. -ישנה? לא.
היא ודאי מתחבאת בחדר השינה,
זה מה שאני הייתי עושה במקומה.
מה קרה לכן? הלו?
כי רק האל יודע מה מצפה לה כשאבא שלה יראה את זה.
כשאבא יראה את מה?
מה?
מה את מסתירה שם?
מה דעתך על ארוחת בוקר, יקירי?
אולי קצת תה? קצת תה מרגיע.
אני לא צריך להירגע. הרגע התעוררתי.
למה את מסתירה את העיתון שלי מאחורי הגב?
תני לי אותו, אישה. תני לי אותו.
בבקשה.
את רואה? זה לא היה נורא.
חששתי שתגידי לי שהבורסה נפלה שוב.
כתבתי שיר והוא הוצא לאור ועכשיו הוא מופיע בעמוד השער של העיתון.
תתמודד עם זה!
תראו, יש מבצע על וילונות תחרה.
באמת? לא שמתי לב כשקראתי את העיתון.
אל תתרגשי מדי, גברת דיקנסון. -תראה לי.
כתוב, "נמוך מהמחיר הרגיל". נמוך יותר.
וילונות? -הווילונות שלנו בסדר גמור. תראו.
רק אקח את העיתון לחדר השני.
תחזיקי לי את העיתון בבקשה.
"יין מאי" מאת א' דיקנסון?
אז זה מה שניסית להסתיר ממני.
היא עשתה את זה.
מישהו רוצה לדבר איתי על זה?
לא נוכל לעצור אותה עכשיו.
אני מצטערת מאוד, אדוארד, הכול באשמתי.
הייתי צריכה לפקוח עליה עין יותר.
את יודעת מה? זה לא נורא.
"כשבעלי בית מוציאים את הדבורה השיכורה..."
בסדר, אל תתנהגו כאילו אני לא קיימת. הלו!
אולי המשפחה תוכל להתגאות בה בכל זאת.
אלוהים אדירים, אני בלתי נראית?
- דיקנסון -
- אני אף אחד! מי את? -
אז איש לא רואה אותי, איש לא שומע אותי, איש לא מרגיש אותי.
מגי!
את רואה אותי.
שכחתי לאבק את השטיחים היום.
נו, באמת.
שיפ, שלום. אתה רואה אותי?
ויני, אני לא יכול להמשיך כך.
אני יזם ואיש עסקים שאפתן,
ואני צריך אישה שתתמוך בי.
שיפ, אני שומעת אותך.
חשבתי שאת כזו, אבל גיליתי שאת לא.
למרות שאת פצצה ואני מת על הפרוותי שלך.
אתה מדבר... הוא מדבר על החתול שלה.
אני נאלץ לנהוג כגבר ולבטל הכול.
אני עוזב אותך, לוויניה.
שיפ, כולנו שומעים אותך מדבר אל עצמך.
לא דיברתי רק אל עצמי. -לא, כי אני כאן.
נפרדתי ממך, לוויניה.
בסדר, מאוחר מדי, כי אני עוזבת אותך.
מה? -אני לא יכולה להמשיך כך.
האירוסין מבוטלים.
חברים... -כן, בטח.
רק אכוון את השעון שלי לעוד 26 שעות ואת תשני את דעתך שוב.
ביום יש 24 שעות, שיפ.
אני מצטער שלא סיימתי את הקולג'.
נראה שלעולם לא אהיה טוב מספיק בשבילך.
אני ממש עומד... -אתה חסר ביטחון כל כך שזה מתיש.
את מלחיצה אותי. -מה?
יש לך המון רעיונות מודרניים
ואני רק רוצה שתהיי אשתי המסורתית והנורמלית.
ואוו.
בסדר, אני לא נורמלית.
בסדר?
אני אישה מעוותת, מכשפתית, יצירתית וחרמנית,
ואתה לא מצליח לקבל את זה.
אתה לא מצליח לקבל אותי!
מה קורה כאן?
האנרגיה במקום הזה לא נכונה.
אני חושבת שהחדר עוד רדוף מהסיאנס,
אמילי ממש ראתה רוח רפאים.
אלוהים אדירים. אני רוח רפאים?
אתם, בני דיקנסון, משוגעים כולכם.
כבר עדיף לי להיות בנבאדה, כשלולה מצליפה בי
וכשאני יוצא מדעתי כשהיא מבצעת את... ריקוד העכביש הארוטי שלה.
ריקוד העכביש.
לוויניה, תכירי בנוכחות שלי בבקשה.
אחת, שתיים שלוש, ארבע, חמש...
או שלא. כלומר... -שש, שבע, שמונה.
אחת, שתיים, שלוש, ארבע...
ויני, תיזהרי לא להיפצע. -חמש, שש, שבע, שמונה.
אחת, שתיים, שלוש.
לוויניה? ויני?
ויני!
ניסיתי להזהיר אותך.
מה לעזאזל קורה כאן?
לא שמעת בקולי.
מי אתה ומה אתה עושה במטבח שלי?
אני אף אחד! מי את?
בסדר, החידה הזו חמודה, אבל אתה רוח רפאים
ואתה היחיד שרואה אותי וזה אומר שאני מתה.
מתי הלילה, אולי.
בסדר, זה אחלה. בסדר, אין לי בעיה עם זה.
זה לא כאב, מן הסתם.
מעניין מתי המשפחה שלי תמצא את הגופה שלי.
אולי הם למעלה עכשיו,
מתכוונים להוריד את הסדינים ולגלות את הגופה הקפואה שלי!
את לא מתה ואני לא רוח רפאים.
באמת? כי אתה בהחלט מתנהג כמו רוח רפאים.
צץ משום מקום, רודף אותי.
אני לא רוח רפאים, אני רק תעלומה.
תעלומה?
ואוו. בסדר.
ואני אמורה לפתור אותך?
את יכולה לנסות.
תשמע, אתה אומנם מציג את זה באופן מפתה מאוד, אבל אני אוותר.
אני די עמוסה כרגע.
זה היום הגדול בחיי,
וציפיתי ל... אני לא יודעת, הערכה.
אולי מחמאה או שתיים.
אבל עכשיו אני כאן, ממש בלתי נראית
ביום שאני אמורה לזכות בהמון תשומת לב בו.
אולי יש יתרון למצב הזה.
מה זאת אומרת "יתרון"?
את בלתי נראית, זה אומר שאת יכולה לגלות את האמת.
האמת?
את יכולה לגלות מה אנשים חושבים על השיר שלך באמת.
זה טוב.
ספרינגפילד ריפבליקן!
בואו לקנות עיתון!
ספרינגפילד ריפבליקן!
בואו וגלו את הסקופים החדשים! ספרינגפילד ריפבליקן!
תודה רבה. כן, תודה.
זה השיר שלי בעמוד השער של העיתון,
הוא נכתב על ידי, אמילי דיקנסון.
תודה שאתם תומכים בכתיבה. תודה. ואוו, תראו את זה.
תראה את השיר הזה. קראת אותו?
כן, קראתי אותו. אישה כתבה אותו. היא ודאי אישה נועזת.
הוא טוב מאוד בעיניי.
כן, רואים שהיא חכמה מאוד.
תודה. -ותאוותנית מאוד.
רגע, מה? -כן, היא רוצה את זה מאוד.
היא גרה בעיירה הזו. אפשר למצוא אותה.
לא, זה בסדר. -כן, בוא נלך לבית שלה.
בוא נלך לבית שלה ונביא ביד בין השיחים.
אני אביא ביד על השיר הזה.
התהילה מכוערת לפעמים.
אני שמחה מאוד בשבילה, באמת.
כן, השיר הזה מוצא חן בעיניי מאוד.
תודה. תודה. נחמד מאוד לשמוע.
בעיניי הוא טיפשי.
ראשית, הוא מתחרז. זה ילדותי בעיניי.
בסדר, כן, זה נכון, אבל...
בחייכם, חרוזים?
חשבתי שהתקדמנו קצת. לא כולם כותבים בסגנון חופשי בימינו?
אני חושב שצריך לשלוט בכללים לפני שמתחילים לעבור עליהם.
היא לא שולטת בדבר.
יכולתי לכתוב את זה מתוך שינה, וזה מרדים אותי.
משעמם מאוד.
האמת היא שבעיניי זה לא משעמם...
בחורה כלבבי.
אם כבר, הוא פוגעני.
פוגעני? למה?
הוא אפילו לא אומר דבר פוגעני.
זה מה שפוגעני בו כל כך. צריך קצת חוצפה.
צריך פוליטיות, אחרת זה סתם בזבוז זמן.
כן, את יודעת מה? שכנעת אותי.
השיר הזה מטופש והוא לא מרשים אותי.
בסדר, אני מת על הדיון הזה, אבל...
בואו נמשיך בחיים שלנו.
האטי.
מה זה היה? -טעימה נוספת מטעם התהילה.
אז היא עשתה את הדבר הדפוק הזה.
כן, אמילי הוציאה שיר לאור.
זה היום הגרוע בחיי.
האמת היא שאני מתה על זה.
זה רלוונטי מאוד. -נכון מאוד.
גם אני מתה עליו. כלומר, אני לא מבינה אותו. זה מה שאני אוהבת בו.
הוא עמוק מאוד.
הוא עוסק באלכוהול.
שמעתי שאגודת ההימנעות משתייה כועסת.
אנשים יכתבו מכתבים.
היא תצטרך הגנה.
היא תהיה בסדר.
היי, אתה לא רוצה את זה?
כאן היום, נעלמת מחר.
אז לא ציפית שזו תהיה התחושה של פרסום.
אני לא יודעת למה ציפיתי, אבל זה... גרוע יותר.
בחייך, זה לא נורא.
אז לכולם מותר פשוט לדבר עליי
ולא משנה אם הדברים שהם אומרים נכונים?
נראה שאי אפשר לדעת את התחושה לפני שזה קורה.
תהילה דומה קצת ל... מוות.
אבל אני לא מתה, נכון?
לא, את רק...
בלתי נראית.
דברים נפלאים רבים הם בלתי נראים.
מה זאת אומרת?
האוויר שאנחנו נושמים.
הרוח הנושבת. אהבה.
אני מבינה מה אתה אומר.
העולם פועל בזכות דברים בלתי נראים, אמילי דיקנסון.
תשמע...
אתה צודק.
אני כמו... בושם מקסים.
תווים של שיר.
התחושה של סוף הקיץ.
להיות בלתי נראית...
זה כוח.
החבר שלי, בן, קבור כאן.
את מתגעגעת אליו.
כן, אני מתגעגעת אליו.
אבל כשאני עומדת כאן, הוא כאילו בלתי נראה.
מה כתוב על המצבה שלך?
אין לי מצבה.
אבל יש לך שם.
באמת? -חייב להיות.
אני מזהה אותך מאיפשהו. אני מכירה אותך.
עמוק בפנים, אתה ודאי יודע מי אתה.
אני לא זוכר.
למה לא?
שכחתי הכול מלבד...
מלבד מה?
יש הבזק...
כאב נורא.
יש קרב גדול ואיום,
גברים בכל מקום, גברים צעירים...
הם צורחים.
והריח, ריח משתלט של מתכת.
ופיצוץ...
שפוגע בי.
מחמם אותי ומקפיא אותי ואז...
שום דבר.
קיבלתי חדשות מהדרום והן טובות.
יש! -כן.
הכסף שהרווחנו ממכירת העיתונים
הגיע אל ג'ון בראון ואל המחנה שלו.
יש! -האנשים שלו אופטימיים.
יש להם כל מה שהם צריכים,
תודות לנו ולדומינו.
וו-הו! יש!
בקרוב מאוד הם יוציאו את התוכנית שלהם לפועל.
הם יתקפו...
והמציאות האמריקנית עצמה תשתנה.
המהפכה בדרך.
היא בדרך! היא בדרך!
ו"מערכת השמש" הוא חלק ממנה.
הכסף שלנו אומנם קנה את כלי הנשק שלהם, אבל המילים שלנו העניקו להם כוח.
יש!
לא המילים של כולם, האטי.
אם אתה רוצה להגיד לי משהו, תגיד לי את זה בפנים.
אני רק אומר שסיפורי רוחות הרפאים שלך לא משחררים איש.
בסיפורי רוחות הרפאים שלי יש מסר נסתר.
אני משתמשת בסוגה הגותית כדי לשאול שאלות חשובות על חוויות של נשים,
ולפחות אני לא יושבת כאן
ומוכרת את אותה אנקדוטה אישית קטנה כבר עשר שנים!
נמלטתי בתוך ארגז.
אתה קוסם רחוב פשוט.
ואוו.
אתה מכור לסיפור לאנשים שנמלטת בתוך ארגז.
הבנו. כולם הבינו.
אני מפיץ את השמועה לגבי הסכנות שבעבדות.
אתה מפיץ את השמועה עד כדי כך
שהיא הפסיקה להיות דרך מילוט לאנשים.
היי, מספיק!
זה נכון.
הקטנוניות הזו חייבת להיפסק.
אנחנו צריכים להתעלות.
העיקר בעבודה שלנו הוא לא האגו.
לא משנה מי זוכה לתשומת לב רבה יותר,
מי מקבל יותר כסף, מי מופיע בעמוד השער.
לא למען זה אנחנו נלחמים.
או שכן? -לא.
לא.
אנחנו עושים כאן דבר חשוב יותר מכל דבר אחר.
אנחנו לוקחים מחדש את הזכות שלנו להתקיים.
כן.
הכתיבה שלנו,
העיתון שלנו משנה את העולם.
הוא משנה את גורל הארץ כולה.
ואנחנו אומנם אנונימיים היום, אך מחר לא נהיה בלתי נראים.
בדיוק! -כן. כן.
אתה תהיה בלתי נראה? -לא.
את תהיי בלתי נראית? -לא.
ואת...
כן, האם את תהיי בלתי נראית? -לא.
בדיוק.
הנרי צודק.
אנחנו אמורים לחגוג... לא להתווכח.
אמן.
בסדר, מצוין.
מספר המנויים שלנו נוסק.
אנחנו מממנים מהפכה של הראש, של הגוף ושל הנפש,
הדורות הבאים יחיו בעולם טוב מזה
כי אנחנו מתרוממים.
אנחנו לוקחים את השליטה לידיים.
כן! כן.
ואני לא יודעת מה איתכם, אבל...
אני רוצה לרקוד.
לעזאזל! גנבת את זה?
תנו לי להיראות פצצה.
הבאתי את הכינור שלי.
גדול!
פרדי חזר לשטויות שלו.
תגבירו את הקצב.
אמילי בטח תגיע בקרוב.
מה שתגידי.
אלוהים, איפה היא יכולה להיות?
זה הערב שכולנו חיכינו לו והיא פשוט... נעלמה.
אוסטין.
ראית את אמילי?
לא היום.
פשטתי על המטבח. אין שם הרבה.
איפה יפהפיית הנשף?
תראו, מר בולס הגיע.
סליחה על האיחור.
נו, איפה היא?
אמילי? היא נעלמה מהבוקר.
נעלמה? דווקא היום?
חשבתי שהיא תתרוצץ כדי לקבל כמה שיותר תשואות נלהבות.
היי, מה שלומך, בנאדם?
יופי של עותק. הזמנת אותו?
עותק? מה זאת אומרת?
אני אומר שזה שכפול מצוין של המקור.
זה המקור.
צייר אותו אומן אירופאי.
לא, לא נכון.
אני מכיר את הבחור שצייר את זה.
רואים לפי הדשא.
הקווים, הם לא עדינים מספיק.
שילמתי על זה המון!
על מה לכל הרוחות אתם מדברים?
הציור הזה.
הוא שכפול.
אמרו לי שזה המקור.
למי אכפת אם הוא אמיתי אם הוא נראה טוב, נכון?
תסלחי לי. -אוסטין, אל תלך.
אני צריך לנקות את הראש. -יש לנו אורחים.
אין לנו את אמילי, המסיבה הזו אמורה להיות לכבודה,
אז אלך לחפש אותה.
אמילי!
מה את עושה כאן? בואי.
ואוו, אוסטין. אתה רואה אותי?
את שיכורה?
אני לא יודעת. אתה שיכור?
למה לא באת לבית שלנו?
כי איש לא רואה אותי, אוסטין. אני בלתי נראית.
בסדר, את שמה לב שאני רואה אותך.
אתה הראשון שראה אותי כל היום.
זו תגובה פסיכולוגית מוזרה לכך ששיר שלך יצא לאור?
אני אף אחת, אוסטין.
בשבילי את מישהי.
הבחור הזה באמת מדבר לעצמו?
כן, הוא הבוס שלי.
מה הקטע שלו?
אין לך מושג כמה סודות לבנים אני שומרת.
קראת את השיר שלי?
ברור.
אני גאה בך מאוד.
באמת?
כן. באמת.
את הדבר היחיד בחיי שאני גאה בו כרגע.
אוסטין, מה קרה?
שום דבר, פשוט תאמיני לי.
השירה שלך היא אמיתית. יש לך משהו אמיתי.
אם היה לי משהו כזה...
הייתי מאושר.
שלום, מר דיקנסון. -אוסטין.
תראה, הינה הטרמפ שלי.
אופס.
מה קורה, אחותי? -היי.
הרשי לי להציג בפנייך את מר אדגר אלן פו הגדול שנפטר לא מזמן.
כן, זה אני. רוצה חתימה?
ואוו, אני לא מאמינה שאתה כאן.
הוא מת לפני כמה שנים.
שלום, אני רוח רפאים. רוח הרפאים של אדגר אלן פו.
מתי בנסיבות מסתוריות, אופנתי מאוד.
לא, שתית למוות, אחי.
שיהיה.
באת לפגוש אותי.
נפלא. אני אוהב לפגוש מעריצים.
אז תהנהני כשאגיע לשיר האהוב עלייך.
"העורב", "הלב המסגיר", "אנאבל לי"...
את לא מהנהנת.
"נפילת בית אשר", "חבית האמונטיאדו".
קראתי רק את "העורב".
הבנתי.
אני מנסה מאוד להיות נחמד,
אבל חשבתי שנסתובב
ונמצא מעריצות שאוכל לשכב איתן.
היא דווקא מעריצה שלי, אחי.
כן.
מותה של אישה יפה
הוא ללא ספק הנושא הפיוטי בעולם.
אתה יכול להוריד אותי אצל סו?
מי זו סו? היא נותנת?
סו היא החברה הכי טובה שלי. היא עורכת מסיבה לכבודי.
מסיבה ספרותית
לכבוד העבודה שלי כי גם אני משוררת מפורסמת.
באמת? מי המוציא לאור שלך? ויילי ופטנם?
בדיוק פרסמתי שיר בספרינגפילד ריפבליקן.
סליחה, אמרת "ניו יורק טריביון"?
לא, הספרינגפילד...
הוא שמע מה אמרת.
הוא סתם גס רוח.
שיר אחד בעיתון ואת חושבת שאת להיט.
עם כל הכבוד,
אין לי מושג מי את ומאוחר מדי בשביל שאלמד.
יקירתי הצעירה, אין לך מושג מה היא תהילה.
בסדר, לא מדובר רק בשיר אחד.
באמת? -העורך יפרסם עוד.
הם תפסו אותך. -מה?
תהילה היא התמכרות. טעמת פעם אחת ותראי אותך, התמכרת.
את תמשיכי לחפש את ההתמסטלות הבאה,
בעושר או בעוני, בפרסום או באלמוניות,
אבל זה אף פעם לא יספיק. תראי אותי.
אני מפורסם בטירוף ואני מת בטירוף.
ואני מסתובב בעיר בכרכרה של מוות
ומחפש אישה שתגרום לי לחבב את עצמי.
עד קץ הימים.
לא, לא עד קץ הזמנים.
תצטרך להתחפף בשלב מסוים.
אתה יכול להקריא לי את ההספד שלי שוב?
אלוהים אדירים, תשחרר כבר.
בחיי, אני מתגעגע לילדה-כלה שלי, וירג'יניה, שהייתה גם בת הדוד שלי.
היא הייתה מקריאה לי את ההספד שלי.
תהילה...
היא דבורה.
מה? -זה מוצא חן בעיניי.
אני שיכורה מאוד.
רוצה שנוריד אותך?
לא.
לא, בוא נמשיך להסתובב קצת.
אני רוצה להגיע באיחור אופנתי.
מה איתך? יש מקום שאתה אמור להיות בו?
לא אחי, לעולם לא עוד.
סו?
איפה את?
לשם אלך.
המילים שלי.
סו.
סו, צדקת. צדקת בכול.
אני רוצה שאנשים יראו אותי.
אני רוצה שאת תראי אותי.
סו?
זה בסדר. אין כאן איש.
תרגום כתוביות: אסף ראביד