Likööri rüüpan võrratut -
Pärlpeene Peekri seest -
Kõik Reini veinid annaksin
ta puhta maitse eest.
AMHERSTIST MAIVEIN - E. DICKINSON
Surematus.
Püha perse.
"Ma olen õhust - joobunud - Ja Kastest uimane -
Kui tuigun läbi Suvekõrtsi sulasinise -
Kui visatakse purjus Mumm Ka välja karikast -
Kui pitsist keeldub Liblikas -
Mu Janu kasvab vast!"
Olgu, tappev.
Tõesõna. See laksab ära.
Ma tunnen, et mind märgati.
Tõesti väga tore luuletus. Kes kirjutas?
Emily kirjutas, ema.
Kes? - Emily Dickinson, sinu tütar,
kirjutas selle luuletuse, mis on tänase Springfield Republicani esiküljel.
Enda täis lakkumisest.
See pole täis lakkumisest, Ship.
"Likööri rüüpan võrratut." No kuule!
See on loodusest joobumisest.
Alkohol ei suuda sellist ülevust pakkuda. See pole purju joomisest,
vaid sulni emotsiooni kaifist.
Olgu. Sa loed liiga palju.
Vabandust, et väljakutseid otsin. - Sa pead mind sellisena omaks võtma...
Ei, Ship. - ...Lavinia.
Me peame teineteist omaks võtma!
Ei! - Ma ei mõista.
Emily luuletus. Kuidas see juhtus?
Kas kogemata? Kas Austin osales jälle võistlusel?
Kas terve linn sai selle lehe? - Mitte ainult.
Springfield Republicanil on üle 12 000 tellija.
Issand.
Hull lugu. Emily on kuulus.
Aidaku meid Jumal, kui su isa seda näeb.
Noh, aitäh küsimast, aga mina täna hommikust ei söö.
Ma olen liiga elevil, et midagi süüa.
Eluaegne unistus hakkab täituma.
See luuletus oli minu kireprojekt.
Kulus aastaid.
Täna on pingeline graafik, aga jõuan veel mõnele küsimusele vastata.
Ma võin rääkida teemadest, värsimõõdust, teile loomeprotsessi kirjeldada.
On huvilisi?
Kus Emily on? - Ilmselt magab veel.
Ma olen siin. - Magab? Ei.
Ta peitis ennast oma magamistuppa. Mina tema asemel teeksin seda.
Mis teil viga on? Halloo?
Jumal teab, mis teda ootab, kui ta isa seda näeb.
Mida isa näeb?
Mida?
Mida sa seal peidad?
Hommikusööki, kullake?
Või soovid teed? See lõõgastab.
Ma ei pea lõõgastuma, alles ärkasin. Miks sa mu lehe selja taha peitsid?
Anna see siia, naine. Anna siia. Palun.
Näed, pole hullu midagi.
Ma kartsin, et sa räägid uuest börsikrahhist.
Ma kirjutasin luuletuse, mis avaldati ajalehe esiküljel. Saa sellest üle!
Näe, pitskardinate allahindlus.
Tõesti? Mina seda lehes ei märganudki.
Ära erutu. - Näita.
Olevat veel odavamad kui tavaliselt.
Kardinad? - Meil on korralikud kardinad.
Viin lehe teise tuppa. - Palun anna leht tagasi.
E. Dickinsoni "Maivein"?
Seda te siis üritasitegi varjata.
Ta tegigi selle ära. - Kas keegi soovib sellest minuga rääkida?
Enam ei peata teda miski. - Anna andeks, see on minu süü.
Ma oleksin pidanud tal silma peal hoidma. - Tead mis? See pole üldse paha.
"Visatakse purjus Mumm..."
Ärge tehke nägu, et mind polegi olemas. Halloo?
Ta võib veel pere uhkeks teha.
Issand, kas olen nähtamatu?
OLEN EIKEEGI! JA SINA?
Keegi ei näe ega kuule mind, ei saa katsuda.
Maggie!
Sa näed mind.
Unustasin täna vaipu kloppida.
Jätke jama!
Ship, tere! Kas sina näed mind?
Vinnie, ma ei saa enam nii.
Mina olen auahne ja ettevõtlik ärimees
ja vajan naist, kes mind toetab. - Ship, ma kuulen sind.
Ma pidasin sind selliseks naiseks, ent avastasin, et sa pole,
kuigi sa oled ülikuum ja ma armastan su kiisut.
Sa räägid tema... Kassist ikka. - Ma käitun nagu mees ja katkestan suhte.
Ma jätan su maha, Lavinia.
Ship, kõik kuulevad, kuidas sa iseendaga räägid.
Ma ei rääkinud ainult endaga. - Mina olen siin.
Ma jätan su maha, Lavinia.
Hea küll, hiljaks jäid, sest mina jätan sinu maha.
Mida? - Ma ei suuda enam. Kihlus on läbi.
Kuulge. - Hüva.
Keeran kella 26 tundi edasi ja siis oled sa teist meelt.
Ööpäevas on 24 tundi, Ship. - Kahju küll, et ma ülikooli ei lõpetanud.
Ma pole küllalt hea.
Ma seisan ju... - Su ebakindlus väsitab!
Ma kardan sind. - Mida?
Sul on puha moodsad ideed peas,
aga mina tahan traditsioonilist ja normaalset naist.
Vau.
Hea küll. Nojah, mina pole normaalne.
Olgu?
Ma olen segane, nõialik, leidlik ja kiimas naine.
Sina ei võta seda omaks. Sa ei võta mind omaks!
Mis toimub?
Siin on kõik vussis.
Seansist saadik kummitab. Emily nägigi kummitust.
Issand. Kas ma olen kummitus?
Kõik Dickinsonid on peast segi.
Mul oleks parem Nevadas olla, Lolalt piitsa saada
ja tema erootilise ämblikutantsu pärast arust ära minna!
Ämblikutants.
Lavinia, tee minust välja!
Üks, kaks, kolm, neli, viis...
Või mitte. - ...kuus, seitse, kaheksa.
Üks, kaks, kolm, neli...
Vinnie, ära endale viga tee. - ...seitse, kaheksa. Üks, kaks, kolm.
Lavinia? Vinnie?
Vinnie!
Püüdsin hoiatada.
Mis kurat siin toimub?
Sa ei kuulanud mind.
Kes sa oled ja mida sa mu köögis teed?
Olen Eikeegi! Ja sina?
Olgu, nunnu mõistatus, aga sa oled vaim
ja ainult sina näed mind, seega olen ma surnud!
Äkki surin öösel ära.
Hästi. Olgu siis nii. Mul pole selle vastu midagi.
Ilmselt juhtus see valutult.
Ei tea, millal pere mu surnukeha leiab.
Äkki on nad praegu üleval, tõmbavad teki pealt ja leiavad mu külma laiba!
Sa pole surnud ja mina pole vaim. - Tõesti? Käitud küll sedasi.
Ilmud järsku välja, kummitad!
Ma pole vaim, vaid mõistatus.
Mõistatus?
Vau. Olgu nii.
Ja mina pean su lahendama?
Eks ürita.
See kõlab ahvatlevalt, aga jääb ära.
Mul on praegu muudki teha.
Mul on elu tähtsaim päev
ja ma ootasin mingisugust tunnustust.
Isegi paari komplimenti. Aga olen sõna otseses mõttes nähtamatu
ainsal päeval, kui peaksin olema tähelepanu keskpunktis.
Siin võib ka midagi head olla.
Mida see tähendab? - Nähtamatuna võid sa tõe välja selgitada.
Tõe? - Avasta, mida su luuletusest arvatakse.
Hea mõte.
Springfield Republican. Ostke oma leht siit!
Springfield Republican.
Kõige uuemad uudised! Springfield Republican!
Suur tänu. Jah, aitäh. Minu luuletus on esiküljel.
Autor olen mina, Emily Dickinson.
Aitäh kirjasõna toetamise eest. Aitäh. Vau, vaata vaid.
Kas sa seda luuletust lugesid?
Lugesin jah. Naise kirjutatud. Ta on julge.
Minu arust on see väga hea.
Jah, kohe näha, et ta on väga tark.
Aitäh. - Ja väga liiderlik.
Jah, tal on kange himu. - Oot, mida?
Ta elab siin, otsime ta üles.
Pole vaja. - Jah. Lähme tema poole.
Lähme ta poole ja paneme põõsas pihku.
Otse selle luuletuse peale.
Kuulsus võib inetu olla.
Mul on tema üle nii hea meel, ausalt.
Jah, see luuletus meeldib mulle. - Aitäh! Seda on nii tore kuulda.
Minu arust oli see nõme.
Esiteks on see riimis, mis on minu arust lapsik.
Olgu, tõsi küll, aga...
No kuule. Riimid?
Kas me pole sealt juba vabavärsi peale liikunud?
Reeglite rikkumiseks tuleb need enne selgeks saada.
Ta pole midagi selgeks saanud.
Ma oleksin võinud selle une pealt kirjutada ja see uinutab.
Nii igav.
Minu arust pole see igav...
Tubli tüdruk. - ...vaid pigem solvav.
Solvav? Miks? - Siin pole mitte midagi solvavat.
See muudabki asja solvavaks. Ütle midagi teravat.
Ole poliitiline või sa raiskad meie aega.
Jah, tead mis? Sa veensid mind.
See luuletus on nõme ega avaldanud mulle muljet.
Olgu, oli tore arutleda, aga...
Lähme oma eluga edasi.
Hattie.
Mis see oli? - Kuulsuse maitse.
Nii et ta tegi selle ära, raisk. - Jah, Emilyt avaldati.
See on mu elu halvim päev. - Mulle küll meeldib.
See on just praegu teemakohane. - Tõsi.
Mulle meeldib ka. Aru küll ei saa. Seepärast meeldibki.
See on nii sügavmõtteline.
See räägib alkoholist.
Kuulsin, et karskusselts läks närvi.
Kõik hakkavad kirju saatma.
Ta vajab kaitset.
Pole tal häda midagi.
Kaasa ei võtagi?
See kestab vaid viivu.
Sa ei oodanud, et kuulsus on midagi sellist.
Ma ei tea, mida ootasin, aga see... see on hullem.
Ole nüüd. Pole midagi hullu.
Kõik räägivad minust, mida sülg suhu toob, olgu see tõsi või mitte?
Seda tunnet ei mõista enne, kui see juhtub.
Kuulsus on umbes nagu surm.
Aga ma pole ju surnud? - Ei. Sa oled lihtsalt...
Nähtamatu.
Paljud imelised asjad on nähtamatud. - Mis mõttes?
Õhk, mida hingame.
Tuul, mis puhub. Armastus.
Arusaadav.
Maailm on nähtamatuid asju täis, Emily Dickinson.
Tead...
sul on õigus.
Ma olen nagu võrratu parfüüm.
Laulu noodid.
See tunne suve lõppedes. - Nähtamatuses...
peitub võim.
Mu sõber Ben on siia maetud. - Sa igatsed teda.
Igatsen jah.
Aga kui ma siin seisan, siis on ta justkui nähtamatu.
Mis kiri su hauakivil on?
Mul pole hauakivi.
Aga sul on nimi.
On või? - Peab olema.
Ma olen sind kuskil näinud. Ma tunnen sind.
Sa pead sisimas teadma, kes sa oled.
Ei mäleta.
Miks mitte?
Ma unustasin kõik peale...
Peale mille?
On üks sähvatus...
Pimestav valu.
Toimub suur hirmus lahing.
Mehed igal pool, noored mehed...
kisendavad.
Ja ma tunnen lõhna, metalli lõhn käib üle pea.
Ja plahvatus...
tabab mind.
Soojendab, külmutab ja siis...
tühjus.
Ma kuulsin lõunaosariikidest häid uudiseid.
Jah! - Jah.
Meie lehemüügiga teenitud raha on jõudnud John Browni laagrisse.
Jah! - Tema mehed on optimistlikud.
Neil on kõik, mida nad vajavad, tänu meile ja teistele meiesugustele.
Jah!
Varsti läheb nende plaan käiku.
Nad ründavad
ja see muudab Ameerika reaalsust.
Revolutsioon on tulekul.
Tulekul! Tulekul!
Ja Constellation võtab sellest osa.
Oma relvad ostsid nad meie rahaga, aga jõudu said nad meie sõnadest.
Jah!
Mitte kõigi sõnadest. Hattie.
Kui sul ütlemist on, siis ütle näkku.
Ma tahan öelda, et sinu tondijutud ei vabasta kedagi.
Minu "tondijuttudes" on alltekst.
Ma esitan gooti žanri abil tähtsaid küsimusi naiste kogemuste kohta.
Vähemasti ei käi ma ringi,
et kümnendat aastat oma elu väiksest seigast heietada!
Ma põgenesin kastis.
Sa oled tänavamustkunstnik.
Vau.
Sa oled sõltuvuses kasti sees põgenemise loo jutustamisest.
Me saame aru. Kõik saavad aru.
Ma levitan sõna orjuse ohtudest.
Sa levitad seda sõna nii palju, et keegi ei saa enam sedasi põgeneda.
Aitab! - Tõsijutt.
See väiklus peab lõppema.
Me peame sellest üle olema.
Meie töö ei rajane kellegi egol.
Tähtis pole see, kes saab rohkem tähelepanu,
kes saab rohkem raha, kes jõuab esiküljele.
Me ei võitle selle eest.
Või kuidas? - Ei.
Ei.
Meie töö on sellest kõigest tähtsam.
Me ei tee siin muud, kui nõuame endale õigust olemas olla.
Jah. - Meie kirjutised?
Meie ajaleht muudab maailma.
See muudab terve riigi saatust.
Ja kuigi me oleme täna anonüümsed, ei ole me homme enam nähtamatud.
Hästi. - Jah. Jah.
Kas te olete nähtamatud? - Ei.
Kas olete nähtamatud? - Ei.
Aga sina?
Jah, kas sina oled nähtamatu? - Ei.
Just nii. - Henryl on õigus.
Me peame tähistama... mitte nägelema.
Aamen.
Õige jutt.
Tellijate arv on meil laes.
Me rahastame mõistuse, keha ja vaimu revolutsiooni.
Tulevased põlved näevad paremat maailma, sest me tõuseme üles.
Me haarame ohjad enda kätte.
Jah! Jah.
Ja ma ei tea, kuidas teie kõigiga on, aga...
ma tahan tantsida.
Kurat. Sa varastasid selle?
Las ma olen kuum.
Mul on viiul kaasas. - Väga hea.
Freddie jamab jälle.
Tempot juurde.
Küll Emily tuleb varsti.
Mida iganes.
Issand, kus ta on? Seda õhtut oleme me kõik oodanud, aga tema lihtsalt kaob.
Austin.
Kas oled Emilyt näinud? - Täna mitte.
Käisin köögis haarangul. Tühjavõitu.
Kus on balli kaunitar?
Vaadake, hr Bowles on kohal. - Vabandust, et hilinesin.
Kus ta on? - Emily? Ta on päev otsa kadunud olnud.
Kadunud? Miks just täna?
Arvasin, et ta käib ringi ja naudib metsikuid kiiduavaldusi.
Hei. Kuidas läheb, mees?
See on ilus koopia. Kas tellisid selle?
Koopia? Mis mõttes?
Noh, see on originaali suurepärane repro. - See ongi originaal.
Ühe Euroopa meistri töö. - Ei. Seda see pole.
Ma tean meest, kes selle tegi. Jah, rohu järgi saab aru.
Pintslitõmbed on liiga jämedad.
Ma maksin selle eest nii palju.
Millest te küll räägite?
Maalist.
See on repro. - Mulle öeldi, et originaal.
Noh, vahet pole, kas on ehtne. Peaasi, et näeb hea välja, eks?
Vabandust. - Austin, sa ei tohi minna.
Pea vajab selgust. - Külalised.
Aga Emilyt pole, kuigi pidu on tema jaoks. Ma lähen teda otsima.
Emily!
Mida sa siin teed? Tule.
Vau, Austin. Sa näed mind? - Purjus oled või?
Ei tea. Kas sina oled purjus?
Miks sa meile ei tulnud?
Sest keegi nagunii ei näe mind, Austin. Ma olen nähtamatu.
Olgu, mina ilmselgelt näen sind.
Sa oled täna esimene inimene, kes mind näeb.
Kas see on veider avaldamisjärgne psühholoogiline reaktsioon?
Ma olen eikeegi, Austin.
Mulle oled sa keegi.
Kas see tüüp räägib iseendaga? - Jah, see on mu boss.
Mis värk on?
Sa ei kujuta ette, kui palju valgeid saladusi mul on.
Kas sa lugesid mu luuletust? - Muidugi.
Ma olen sinu üle nii uhke. - Oled või?
Jah. Ausalt.
Sa oled minu elus ainus, kelle üle ma uhke olen.
Austin, mis viga?
Ei midagi, lihtsalt usu mind.
Sinu luule on ehtne. Sinus on midagi ehtsat.
Kui minul seda oleks...
Ma oleksin õnnelik.
Hei, hr Dickinson. - Austin.
Näe, minu tõld.
Oih.
Kuidas kulgeb, tüdruk? - Hei.
Luba tutvustada kuulsat ja hiljuti lahkunud Edgar Allan Poe'd.
Jah, mina see olen. Tahad autogrammi? - Uskumatu, et te siin olete.
Ta suri mõne aasta eest.
Just, ma olen kummitus. Edgar Allan Poe kummitus.
Suri mõistatuslikel asjaoludel. Väga bränditruu.
Ei, sa jõid ennast surnuks, semu.
Hea küll.
Sa tulid mind vaatama.
Imetore. Hea on fännidega kohtuda. Nooguta, kui ma su lemmikut mainin.
"Ronk". "Reetlik süda". "Annabel Lee".
Sa ei nooguta.
"Usherite maja hukk", "Vaat amontilladot"...
Olen ainult "Ronka" lugenud. - Selge.
Ma mõtlen seda parimal viisil,
aga arvasin, et sõidame ringi ja leiame fänne, kellega magada saaksin.
Ta on rohkem minu fänn, semu.
Ah jaa. Ilusa naise surm
on kahtlemata maailma kõige poeetilisem teema.
Vii mind Sue poole.
Kes on Sue? Annab kätte?
Sue on mu parim sõber. Ta korraldab mulle peo.
Kirjandusliku peo.
Minu töö tähistamiseks, sest ka mina olen kuulus kirjanik.
Tõesti? Mis su kirjastus on? Wiley & Putnam?
Ma avaldasin just luuletuse Springfield Republicanis.
Vabandust, New York Tribune'is või?
Ei... Springfield...
Ta kuulis sind.
Lihtsalt solvab sind.
Üks luuletus lehes ja arvab, et on kõva sõna.
Ma ütlen seda täie austusega,
aga mul pole aimugi, kes sa oled ja liiga hilja on tundma õppida.
Kulla neiuke, sa ei tea, mis kuulsus on.
Olgu, jutt pole ühest luuletusest.
Ah jah? - Toimetaja avaldab teisi ka.
Lendasid orki. - Mida?
Kuulsus on narkootikum. Said maigu suhu ja oledki juba sõltuvuses.
Ja hakkad järgmist kaifi otsima.
Rikas või vaene. Tuntud või tundmatu.
Aga ikka jääb väheseks. Vaata mind.
Ma olen sitaks kuulus, aga sitaks surnud.
Ja ma veeren linnas ringi Surma tõllaga,
et otsida naist, kes muudaks mu endale meeldivaks.
Aegade lõpuni. - Mitte aegade lõpuni.
Mingil hetkel kaod välja.
Loe mulle uuesti mu järelehüüd ette.
Issand. Saa juba üle.
Kurat. Ma igatsen oma nõbu/lapspruuti Virginiat.
Tema oleks mu järelehüüdu lugenud.
Kuulsus...
on mumm.
Mida? - See meeldib mulle.
Ma olen nii purjus.
Kas viime su ära?
Ei.
Ei, sõidame veel natuke ringi. Ma tahan moekalt hilineda.
Aga kas sul on kuskile kiire?
Ei, semu. Ei iialgi.
Sue?
Kus sa oled?
See on minu koht.
Minu sõnade jaoks.
Sue.
Sue, sul oli õigus, kõige osas õigus.
Ma tahan, et inimesed mind näeksid. Ma tahan, et sina mind näeksid.
Sue?
Võib. Kedagi pole.
Tõlkinud Janno Buschmann Luuletõlge Doris Kareva