Vstani, Emily.
Ne.
-Vstani, Emily. -Ne sili me iti.
Danes bo dober dan zate.
Sovražim svoje življenje in hočem umreti.
Zato potrebujemo dan v toplicah.
Ne pozabite vzeti brisač, sicer nam jih bodo zaračunali.
Kakšna neumnost.
Zdaj boš zapravila še več denarja za eksperimentalni vudu,
po tem ko smo preplačali že opero.
Emily je bolna. Komaj vstane iz postelje.
Kaj, če ima ošpice? Ali še huje, duhovne ošpice.
Kaj sploh je to?
Ne vem in nočem izvedeti.
Brez skrbi. Po današnjem dnevu bo Emily spet v redu.
Teta Lavinia prisega na to.
-Če govorimo o čakrah... -Sploh ne.
Boljša bo kot prej. Bolj uravnotežena od nove železnice.
Ne poskušaj z meni razumljivo analogijo.
Sue.
Greš z nami?
Brala sem knjigo o bontonu.
Sliši se zanimivo.
Če te tašča povabi na hidroterapijo,
moraš vabilo sprejeti.
-Tako je, moraš. -Hvala bogu.
Nujno morava govoriti.
-Sva lahko za hip sami? -Seveda.
Prav.
Toda upam, da bo današnji dan sproščujoč.
Priložnost za počitek in sprostitev.
Nisva se videli od opere. Morava govoriti.
Imate vse, kar potrebujete?
Tinkture, eterična olja, odprtost za nove ideje?
-Spakirala sem le svoje slabe manire. -Emily.
Prekleto. Porkamadona.
-Kaj? -Kaj je?
-Ne najdem najmočnejšega kristala.
-Kje si ga nazadnje videla? -Na mojem oltarju.
Kakšen pa je?
Obsidian, seveda.
-Skušam se zaščititi pred slabo energijo. -Utrujen sem.
Stran s tako energijo.
V redu je. Imam še enega.
V redu, pojdimo zdaj.
Adijo.
-Ne moremo si privoščiti. -Tvoja hči je bolna.
Samo na enem kraju lahko okreva. Nobena cena ni previsoka za to.
Je to res blato?
Dickinsonova
Večnost je stkana iz sedanjosti
Hidroterapija ali zdravljenje z vodo
je zdravljenje obolenj na način,
da različne dele telesa namakamo v vodi.
Sue! Sue!
Emily, poslušaj teto Lavinio.
Prepotovala je svet in prinesla številne mistične skrivnosti.
Res je, dekleta.
Doživele boste nekaj, kar so uporabljali v vseh antičnih civilizacijah.
Egiptu, Grčiji, Rimu.
Ljudje to imenujejo "alternativa",
in jaz sem odprta za to, če deluje.
Strinjam se.
Zdravniki tega morda ne odobravajo, toda kaj sploh vedo?
Zelo malo.
Verjemite, da ob koncu hidroterapije
ne boste več bolne,
melanholične ženske, kot ste zdaj.
-Kaj pa, če je to moj imidž? -Emily, dovolj.
Tu smo zaradi tebe. Ti imaš težave.
Ne, vse imamo težave. Problemi izvirajo iz telesa.
Mojbog, kako je tu vroče.
A ne smemo še oditi. Zelo drago je.
Prepusti se vročini in toku.
Naj te voda ozdravi. Naj te ne zapusti pozitivna duhovna energija.
In če te?
Moja draga Vinnie.
Uhajanje duhovne energije lahko povzroči nezdrave odnose
in potrebo po hranjenju z okusno hrano.
V redu.
Sue.
Kaj je?
Pojdiva se nekam pogovorit.
Prišli sva se sprostiti.
Lahko se tudi med pogovorom.
Bojim se, da mi tega ne boš dovolila.
-Pridi. -Zapomnite si, voda je zdravilo.
Resnica pa ščiti.
Veliko bolje se počutim, zato...
Kam greš? Plačali smo še za 17 minut.
Preizkusiti želiva še zdravilko.
Veliko dobrega sem slišala o njej. Zdravi s pomočjo lune.
To mi je zelo všeč.
Trudila sem se narediti natančen urnik, ampak pojdita.
Pojdita po svoje.
Se vidimo pri bazenčku.
Zelo slaba energija.
Naslednja seansa!
Gre za to, da sem vse uničila.
Ne bi smela napisati pisma njegovi ženi.
In sedeti v njegovi loži v operi.
Zdaj ne bo nikoli objavil moje pesmi. Opravil je z mano.
Seveda jo bo objavil.
Objavil bo vse, kar boš napisala.
To vsem govori.
Vem, toda zamočila sem.
Zdaj me sovraži.
Ne verjamem. Narobe vidiš stvari.
Sam te bo zagotovo objavil.
Minilo je že nekaj tednov.
Vsak dan preverim časopis in nič ni. Nobene pesmi.
Če me res ceni, zakaj potem čaka?
Ker me ne ceni.
Ko je odšel iz opere, je pesem najbrž vrgel v smeti.
Obrnita se.
Normalno je, da čutiš tesnobo.
Zate in za tvojo kariero je to velik korak.
Izpostavila se boš in to ti povzroča mešane občutke.
A to je dobro.
Če kdo, veš ti, kam usmeriti čustva.
Daj jih na papir, piši o njih. Spremeni jih v umetnost.
Ne verjamem več vase.
Kaj?
Nekoč sem bila samozavestna. Čutila sem moč, vendar nič več.
Odkar sem ga spoznala. Nerada to rečem, toda tvoja krivda je.
Moja krivda?
Ja, ker si me silila v to.
Spoznala si naju
in mi začela polniti glavo z idejami o slavi.
V hipu, ko sem mu dala pesem, sem izgubila vse.
Moj pretok se je prekinil.
Nekoč me je navdihovalo vse.
Nenadoma pa mi je pomemben samo on.
Kaj misli, kaj čuti. Kot bi me preplavil.
Samo o njem razmišljam.
Nekoč sem zagon dobivala od drugod,
zdaj pa samo od njega.
-Vau. -Kaj je?
Veliko se dogaja.
Kako to mislite? Kje?
Kot bi vam goreli možgani.
Nič čudnega.
Lahko kaj rečeš? Ker se mi zdi, da se mi že meša.
Emily, sprosti se.
Nič ti ni treba storiti.
Vdihni, izdihni.
Obljubim, da bo vse v redu.
Objavil bo tvojo pesem, samo zaupati mu moraš.
Naslednja!
V redu.
Naslednja seansa!
Z božansko ljubeznijo in nenehno hidracijo se lahko ozdravimo.
-Kaj se ji dogaja? -Izbruh čustev.
To je lahko zelo očiščujoča izkušnja.
Morda to doživimo tudi me.
Samo stisniti moramo spodnji del telesa.
Izdihnite vse, kar vas teži.
Osredotočite se, dekleta.
Živite zdaj, ne v preteklosti.
In ne v prihodnosti. Večnost je sedanji trenutek.
Večnost je stkana iz sedanjosti
Kaj se dogaja? Vznemirjena si.
V redu sem.
Tega nikoli ne rečeš na tak način.
Rekla bi na primer: "Zadnjič sem izgubila svet."
-Povej, kaj se dogaja. -Nič se ne dogaja.
Nič, razen tega, da mi moški uničuje življenje.
-Menda ne. -Ja, bedno.
Mislila sem, da si nad temi stvarmi.
Zakaj tako misliš?
Vedno si bila popolnoma neodvisna.
Zavrnila si snubitve in to je zelo pogumno.
Včasih si želim, da jih ne bi zavrnila.
Življenje bi bilo lažje z možem in otrokom.
Česa tako norega pa še nisi izrekla.
Ta voda te mora ozdraviti, kajti tvoja avra je zdaj negativna,
želim pa, da si pozitivna.
Želim, da si močna.
Emily?
Ja?
Moja junakinja si.
Gotovo ti je težko sami.
Navadiš se.
Želiš pomoč pri pisanju oporoke, potem ko ti je mož...
Želim, da vse dobi Billy.
Potem že imamo upravičenca.
Kdo pa naj bo izvršitelj oporoke?
Moraš mu zaupati, da bo izvršil tvoje želje, potem ko te ne bo...
več.
Zaupam tebi.
Hecno, kaj me je še lani skrbelo.
Vem. Bili smo še otroci.
Zdaj smo sredi dvajsetih.
Pišem oporoko.
Hudo resna zadeva.
Odraslost je težka.
Če bi se ti, bog ne daj, kaj zgodilo,
preden William dopolni...
Vem, da nisi dobil vsega, kar si si želel,
toda vedno sem imela občutek, da bi bil dober oče.
Želim, da ti poskrbiš zanj.
Jane, počaščen bom.
Takole.
Preberi tole.
Povej, če želiš še kaj dodati.
Bi ga vzel v naročje?
Lahko?
Živjo, Billy.
Živjo.
Poglejva, kaj se dogaja zunaj.
Vidiš mamine konje?
Veš, kakšen zvok naredi?
Ja.
Vse je v redu.
Odlično.
Vnesel bom še podrobnosti in jo dal overiti,
potem pa bo vse, kot je treba.
-Takole. -Pridi, Billy.
Takole.
-Takole. -Adijo, Billy.
Pospremil te bom.
Austin?
Sprejela sva odločitve.
Mislim, da so bile prave.
Seveda.
Hvala, da si me spravila k pameti.
Nisem hotel...
-Hotel si me pospremiti. -Ja.
Oče!
Kaj pa vidve tukaj?
Mama je prinesla obleko Dickinsonovim.
-Lahko ostaneva z očkom? -Ne, morava domov.
Boš prišel na večerjo?
Naberi mi najlepše travniške cvetlice.
Za mamo. Pojdi.
Naj torej še naprej kuham samo za dva? Ali...
Pripravljamo novo številko.
Pridobivamo naročnike. Rok se hitro približuje.
Tole postaja preveč javno. Vsak dan dobivaš grožnje s smrtjo.
Temu rečem vljudna pisma z juga.
Ni več smešno.
Ogrožaš življenje najine hčerke.
Njeno življenje je že ogroženo in še bolj bo, če se ne bomo borili.
Zaupaj mi.
Emily Dickinson?
George?
Mojbog. Kaj počneš tukaj?
V savno sem prišel.
S tem sem se seznanil na potovanjih.
Na poti spoznaš vse mogoče ljudi.
Zelo sem te vesel.
Kako si?
Ja, sem...
Oprosti. Kaj počneš na Vzhodni obali?
Moje potovanje na zahod se ni izšlo po načrtih.
Torej nisi našel zlata?
-Nisem šel v Kalifornijo. -O, ne.
Oregonska pot ni preprosta.
Vsako prečkanje reke je bilo zelo zamudno.
Bilo je naporno, hrana je bila pičla
in če si kje preveč lovil, je zmanjkalo divjadi.
-Naporno. -Ja.
A na nek način zabavno.
Kaj pa tvoja žena?
Ellen?
Ja. Ellen Mandeville Grout od Groutovih iz Princetona.
Žal je zbolela za grižo.
Grozno. Je umrla ali...
-Ne, ne, ne. -V redu.
V redu je, bilo pa je precej odvratno.
Griža je neznosna.
Morala sva malo narazen.
Zdaj pa dovolj o meni. Povej, kaj se dogaja s tabo.
Zanimajo me vse pustolovščine Emily Dickinson.
Ni kaj dosti povedati.
Kako ti gre pisanje? Pogrešam tvoje pesmi.
"Vodo ceniš po žeji. Kopno - po preplutih oceanih."
Še se je spomniš.
Seveda. Ta kraj me je spomnil nanjo.
Vedno me kaj spomni na tvoje pesmi. Verzi so se mi vtisnili v spomin.
Moje pesmi bodo objavljene.
Kaj? Čudovito.
No, menda jih bodo objavili.
Urednik ima že dolgo eno pesem
in pravi, da jo bo objavil, a je še ni.
Rekel bi, da je nor.
Če bi jaz imel tvojo pesem?
Že drug dan bi bila na naslovnici.
Si se vrnil za stalno?
Ne vem še.
Nočem delati načrtov.
Grem, kamor me zanese. Življenje je potovanje, kajne?
Seveda.
Ko pa bom tu, bi vaju z Austinom z veseljem obiskal.
Lahko bi mi pokazala nove pesmi. Pogrešam biti tvoje občinstvo.
Z veseljem.
Ali pa jih bom prebral v časopisu.
Ja.
Zdaj pa si grem namakat noge v ledeno vodo.
Ta kraj mi je pomagal spoznati sebe.
George.
Ja?
Vem, da sva se grdo razšla.
Mogoče ti nisem nikoli povedala, ampak hvala, da verjameš vame.
Vedno bom.
Emily!
Tukaj si. Zamudila si frotiranje.
Mama, tvoja koža.
Vem. Zelo me peče.
Kje so drugi?
Ležijo na vročem oglju.
Tega zdaj ne zmorem,
zato sem upala, da bova počeli kaj bolj sproščujočega.
Na primer?
Obstaja tretma "vnovično rojstvo zapredka".
Zapredki so mi všeč.
Mojbog.
Tako mrzlo je.
Zakaj so rjuhe tako mrzle?
Uživam. Kot bi se ti vrnila v mojo maternico.
Se spomniš, ko si bila v moji maternici?
Niti ne, mama.
V zapredku sem.
Ob koncu tretmaja ne bom več ista.
Ne bom več ista.
-Vse bo drugače. -Mama?
Ti je toplo?
Ne razumem. Še malo prej sem drgetala. Zakaj mi je vroče?
Tudi meni.
Spravi me ven.
-Kaj? -Spravi me ven!
Ne morem. Počakati morava, da naju odvijejo.
Ne, moram ven.
Odvijte naju!
-Dajte naju ven! -V redu je.
-Vse bo v redu. -Mojbog.
-Ne znam več dihati. -Mama.
-Uči me dihati. -Prav.
Na pomoč!
-Halo! -Na pomoč. Umrli bova.
Mojbog. V redu.
-Kaj počneš? -Ne morem ven.
Že vem.
Sovražim ta kraj.
Teta Lavinia.
Emily. Kaj je narobe?
Zaljubila sem se.
Zaljubila?
Nekdo me je čisto prevzel.
Okužil. Bolna sem.
Ne vem, kaj bi bilo drugega. Zaljubljena sem.
Kdo je?
Ni važno, ne boš odobravala.
No...
kdorkoli že je...
se zaradi njega ne bi smela tako počutiti.
Nekdo, ki te ljubi,
ki te je vreden, ti ne bi smel povzročati bolečine.
To ni ljubezen.
Vem, da moj zakon s tvojim očetom ni popoln. Niti najmanj.
A tudi, ko me tako razjezi,
da bi mu najraje razmetala kabinet,
vem, da mi želi samo najboljše.
Vem, da bi bil ob meni, če bi ga potrebovala.
In skrbel zame.
Lahko to rečeš za tega moža?
Vem, da sem te gnjavila s poroko,
a si ne zaslužiš, da bi se počutila slabo.
Nisem te za to rodila v ta svet.
Nisem.
Mama?
Na tem kraju se bolje počutim samo zaradi tvojih besed.
Počutim se skoraj ozdravljeno.
Za zdaj je to najbolje, kar lahko narediva.
Čas je za zadnjo seanso!
-Zadnja seansa. -Morava iti?
Plačali smo že.
Kdo ve, morda bo pa zabavno.
Moram reči, da...
Počutim se bolje.
Jaz tudi.
Morda boš nocoj lahko pisala.
Morda pa res.
Držim pesti zate.
Se vidiva, soseda.
Večnost je stkana iz sedanjosti
Vsak vidi jo drugače
Razen neskončnosti
In čutenja sedanjosti
Pravim vam, da je obetajoče.
Upam.
Emily. Saj kar žariš od zdravja.
Kaj počneš tukaj?
Očeta prepričujem, naj sklene družabništvo z mano.
Vložil bom v njegov časopis.
Ne le v časopis, ampak v imperij.
Upam, da bo tokratna naložba uspešna.
Časopisno novinarstvo ne more propasti.
Spijva nekaj v kabinetu.
-Takoj pridem. -Odlično.
Emily.
Vesel sem te.
Res?
Ja. Odlično zgledaš.
Končno sem nehala skrbeti zaradi pesmi.
Kako to misliš?
Moja pesem. Očitno je ne boš objavil in sprijaznila sem se.
Novico imam zate.
Kaj?
Tvoja pesem je na naslovnici časopisa.
Jutrišnjega.
Si me slišala?
Ti...
Jo boš objavil?
Seveda.
Čakal sem na pravi trenutek. In končno je napočil.
Zdaj. Moraš mi zaupati.
Počakaj tu.
Takoj pridem.
Dala ti bom vse svoje pesmi.
-Vse? -Ja, vse.
Vse, kar sem napisala.
Vzemi jih.
Tvoje so.
Prevedla Lidija P. Černi