Celies, Emīlij!
Nē.
-Tā. Celies, Emīlij! -Neliec man braukt!
Šī diena tev nāks par labu.
Es ienīstu savu dzīvi un tiešām gribu nomirt.
Tieši tāpēc mums vajag spa dienu.
Neaizmirstiet paņemt līdzi dvieļus, citādi būs jāmaksā.
Tas ir izsmiekls!
Nu jūs izšķiedīsiet vēl vairāk naudas par kaut kādu eksperimentālu vudū,
kad vesela bagātība jau iztērēta par to muļķīgo operu.
Emīlija ir slima. Viņa knapi tika ārā no gultas.
Ja nu viņai ir masalas? Vai vēl trakāk - garīgās masalas?
Kas, ellē, ir tās?
Es nezinu un arī negribu uzzināt.
Neuztraucieties! Pēc šodienas Emīlija atkal jutīsies labi.
Redzi? Lavīnija liek galvu ķīlā.
-Nu, ja runājam par čakrām... -Nē, nerunājam.
Viņa atgriezīsies veselāka, nekā ir. Sakārtotāka nekā jauna dzelzceļa līnija.
Neiedrošinies to pārcelt terminos, kas man ir saprotami!
Sū!
Vai brauksi mums līdzi?
Es izlasīju grāmatu par etiķeti.
Izklausās ļoti aizraujoši.
Tur teikts: ja vīramāte uzaicina uz ūdens procedūrām,
tev šis ielūgums jāpieņem.
-Pareizi - jāpieņem. -Paldies Dievam!
Man steidzami ar tevi jārunā.
-Vai varēsim kādu brīdi pabūt vienas? -Protams.
Labi.
Bet, Emīlij, es ceru, ka šī būs atpūtas diena.
Iespēja atslābt un atbrīvoties no stresa.
Neesmu tevi satikusi kopš operas, un mums ir jārunā.
Vai visiem ir viss, kas vajadzīgs?
Tinktūras? Ēteriskās eļļas? Svaigs skatījums?
-Ņemšu līdzi tikai savu slikto attieksmi. -Emīlij!
Mūdzis. Mērglis. Maita!
-Ko? -Kas ir?
-Kas noticis? Kas par lietu? -Nevaru atrast savu spēcīgāko kristālu.
-Kur tu to pēdējoreiz redzēji? -Uz dārglietu lādītes.
Kā tas izskatās?
Skaidrs, ka tas ir obsidiāns.
Cenšos sevi pasargāt no sliktas enerģijas.
Jūtos noguris. Ak Dievs!
Tēt, nelaid man virsū šo slikto enerģiju!
Tas nekas. Man ir lieks.
Labi. Ejam!
Atā!
-Tu zini, ka nevaram to atļauties. -Edvard, tava meita ir slima.
Ir tikai viena vieta, kur ceram viņu dabūt uz kājām.
Veselība maksā naudu.
Vai esam drošas, ka tie ir dubļi?
DIKINSONE
IR DAUDZI "TAGAD" - MŪŽĪBĀ
Hidroterapiju jeb ūdens dziedniecību
vislabāk var aprakstīt kā kaišu ārstēšanu,
izmērcējot dažādas ķermeņa daļas ūdenī.
Sū! Sū!
Emīlij! Pievērsies tantei Lavīnijai!
Viņa ir apceļojusi visu pasauli un uzzinājusi mistiskus noslēpumus.
Jā, tā ir, meitenes.
Jūs izbaudīsiet ko tādu, kas tika darīts visās senajās civilizācijās.
Ēģiptē, Grieķijā, Romā.
Cilvēki gan to sauc par "alternatīvu",
bet esmu atvērta jebkādām alternatīvām, ja vien tās darbojas.
Es piekrītu.
Protams, ārsti varbūt to neatbalsta, bet ko tie ārsti vispār zina?
Ļoti maz.
Pieminiet manus vārdus - pēc šīm ūdens procedūrām
jūs vairs nebūsiet tās neveselās, slimību nomocītās,
melanholiskās sievietes, kas esat tagad.
Ja nu tas ir mans zīmols?
Emīlij, pietiek!
Mēs te esam tevis dēļ, atceries? Tu esi tā, kam ir problēmas.
Nē, māsa, mums visām ir problēmas. Vaina ir audos.
Ak Dievs! Te gan ir karsti.
Bet mēs vēl nevaram iet prom. Tas ir dārgi.
Ļaujieties karstumam! Ļaujieties plūsmai!
Lai ūdens jūs dziedē!
Nepieļaujiet enerģijas noplūdi!
Bet ja nu tā noplūst?
Manu mīļo Vinnij!
Enerģijas noplūde var izraisīt jebko, sākot no neveselīgām attiecībām
un beidzot ar vēlmi ēst garšīgu ēdienu.
Labi.
Sū!
Ko?
Aizšmaucam no šejienes un ejam parunāt!
Man likās - mēs atslābināsimies.
Atslābināsimies runājot.
Nezin kāpēc man liekas, ka tu man to neļausi darīt.
-Nu taču! -Atcerieties - ūdens ir zāles.
Un patiesība aizsargā.
Es pilnīgi noteikti jūtos daudz labāk. Tāpēc...
Uz kurieni tu domā doties? Ir samaksāts vēl par 17 minūtēm šeit.
Man likās - varētu būt jauki izmēģināt ķermeņa dziednieci.
Esmu dzirdējusi lieliskas atsauksmes. Viņa ļoti orientējas uz mēnesi.
Tieši tā. Tas man patīk.
Es pavadīju daudz laika, izveidojot stingru plānu, bet nu labi.
Laikam jau ej un dari to, kas tev patīk!
Forši. Satiksimies pie dziļā baseina.
Cik slikta enerģija!
Nākamā procedūra!
Galvenais ir tas, ka esmu visu sabojājusi.
Man nevajadzēja rakstīt to vēstuli viņa sievai.
Un man nevajadzēja operā sēdēt viņa ložā.
Nu Sems nekad vairs nepublicēs manu dzejoli. Esmu viņam līdz kaklam.
Emīlij, protams, ka viņš to publicēs.
Viņš publicēs visu, ko tu raksti.
Viņš to visiem stāstīja.
Zinu, bet es visu sabojāju.
Nu viņš mani ienīst.
Es tam neticu. Tu uz to skaties nepareizi.
Sems tevi noteikti publicēs.
Sū, pagājušas jau vairākas nedēļas.
Katru dienu es pārbaudu avīzi, un nekā. Dzejoļa nav.
Ja viņš tiešām domā, ka esmu šī aizraujošā jaunā balss, tad ko viņš gaida?
Tātad viņš tā nedomā.
Pēc tam, kad viņš mani operā atstāja, viņš to dzejoli noteikti izmeta.
Apgriezties!
Emīlij, tavs satraukums ir dabisks.
Tas ir liels solis tev un tavai karjerai.
Tu sevi atklāj citiem, un tas izraisa daudz emociju.
Bet tas ir labi.
Jo no visiem cilvēkiem tu vislabāk zini, ko iesākt ar emocijām.
Izliec tās uz papīra! Raksti par tām!
Pārvērt tās mākslā!
Bet es sev vairs neticu.
Pag, ko?
Man bija pārliecība. Spēks. Bet nu vairs ne.
Kopš es satiku viņu. Un, Sū, man nepatīk to teikt, bet tā ir tava vaina.
Mana vaina?
Jā, jo tu man to uzspiedi.
Tu ar viņu iepazīstināji,
tu sāki bāzt man galvā visas tās domas par slavu.
Un, tiklīdz es iedevu viņam savu dzejoli, man viss pazuda.
Tā plūsma, kas man bija, pārtrūka.
Agrāk mani iedvesmoja viss.
Un tad pēkšņi man kļuva svarīgs tikai viņš.
Ko viņš domā, kā viņš jūtas. It kā viņš būtu mani pārņēmis.
Es spēju domāt tikai par viņu.
Agrāk mans dzinējspēks nāca no citurienes,
bet nu tas nāk tikai no viņa.
-O! -Ko?
Tur gan visa ir daudz.
Ko jūs gribat teikt? Kur?
Jūsu smadzenes deg kā ugunī.
Nebrīnos.
Vai vari, lūdzu, ko pateikt? Jo man liekas - es jūku prātā.
Emīlij, atslābsti!
Tev vienkārši nekas nav jādara.
Ieelpojiet, izpūtiet!
Goda vārds, viss būs labi.
Sems publicēs tavu dzejoli. Tev tikai viņam jāuzticas.
Nākamā!
Tā.
Nākamā procedūra!
Ar dievišķo mīlestību un nemitīgu hidratāciju mēs varam sevi dziedināt.
-Kas ar viņu notiek? -Viņai ir paroksisms.
Tā var būt ļoti attīroša pieredze.
Ja paveiktos, mums visām tāda varētu būt.
Mums tikai jāsasprindzina apakšējā anatomija.
Tagad izpūtiet ārā visu, kas jūs nomāc!
Koncentrējieties, meitenes!
Dzīvojiet šajā brīdī, nevis pagātnē!
Nevis nākotnē. Galu galā, mūžība ir tagad.
Ir daudzi "Tagad" - Mūžībā -
Kas notiek? Tu izskaties bēdīga.
Man ir labi.
"Labi" nav Emīlijas vārds. Tu nekad neteiktu "man ir labi".
Tu teiktu "es pazaudēju pasauli" vai ko tādu.
Pastāsti - kas notiek?
Nekas. Nekas nenotiek.
Nē, nekas, izņemot to, ka vīrietis grauj manu dzīvi.
-Beidz! -Jā, stulbi.
Man likās - tu stāvi tam pāri.
Kāpēc tev tā likās?
Nu taču! Emīlij, tu vienmēr esi bijusi pilnīgi neatkarīga.
Tu atraidīji bildinājumus, un tas ir tik drosmīgi.
Zini, dažreiz gribas, kaut būtu teikusi "jā" tiem bildinājumiem.
Varbūt, ja būtu precējusies un ar bērnu, dzīve būtu vienkāršāka.
Tas ir lielākais sviests, ko no tevis esmu dzirdējusi.
Vajag, lai šīs ūdens procedūras tevi dziedinātu, jo tev ir negatīva aura,
bet man vajag, lai tu būtu pozitīva.
Man vajag, lai tu būtu stipra.
Emīlij?
Jā?
Tu esi mana varone.
Vienai noteikti ir grūti.
Pie tā pierod.
Tātad gribi, lai palīdzu tev uzrakstīt testamentu tagad, kad tavs vīrs ir...
Jā, es gribu, lai viss paliek Billijam.
Tas atrisina jautājumu par saņēmēju.
Un kuru gribi iecelt par testamenta izpildītāju?
Tam jābūt kādam, kuram uztici īstenot savu vēlēšanos, kad būsi...
nu zini, mirusi.
Es uzticos tev.
Smieklīgi, par ko es uztraucos pirms gada.
Zinu. Mēs tad vēl bijām bērni.
Tagad mums ir pāri divdesmit.
Un rakstām manu testamentu.
Smaga padarīšana.
Būt pieaugušam ir grūti.
Un, ja kaut kas ar tevi notiek, pasarg' Dievs,
pirms mazais Viljams kļūst pilngadīgs...
Es zinu, ka tu neesi dabūjis daudz ko no tā, ko gribēji,
bet... man vienmēr ir bijusi sajūta, ka tu būtu ļoti labs tēvs.
Un es gribētu, lai viņu pieskatītu tu.
Džeina, es būtu pagodināts.
Nu, tā.
Tu varētu uzmest aci.
Saki, ja gribi vēl papildināt, pirms rakstu melnrakstu.
Gribi viņu paturēt?
Tiešām?
Hei, Billij!
Hei!
Gribi redzēt, kas ir ārā?
Redzi mammas zirgus?
Zini, kā zirdziņš saka?
Jā.
Viss izskatās labi.
Labi.
Es sarakstīšu visus sīkumus un apstiprināšu pie notāra.
Tad viss būs nokārtots.
-Nu tā. -Nāc, Billij!
Tā.
-Tā. -Atā, Billij!
Es tevi pavadīšu.
Ostin?
Mēs savus lēmumus esam pieņēmuši.
Un domāju, ka tie bija pareizi.
Jā, protams.
Paldies, ka atvēsināji man prātu.
Es negribēju...
-Tu gribēji mani pavadīt. -Jā.
Tēt!
Ko jūs abas te darāt?
Mammai bija jāatnes Dikinsonēm kleita.
Vai varam palikt pie tēta?
Nē, mums tagad jāiet mājās.
Vai uz vakariņām būsi mājās?
Ei, tu varētu aiziet saplūkt man skaistākās pļavas puķes.
Tavai mammai. Ej!
Tātad man jāturpina gatavot tikai mums divām? Vai...
Mums iznāk jauns numurs.
Abonentu skaits ir pieaudzis. Tūlīt būs termiņš.
Tas kļūst pārāk redzami, Henrij. Tu katru dienu saņem nāves draudus.
Es tās saucu par laipnām vēstulēm no Dienvidiem.
Tie vairs nav joki.
Tu apdraudi mūsu meitas dzīvību.
Viņas dzīvība jau ir apdraudēta un būs vēl vairāk, ja necīnīsimies.
Tici man!
Emīlija Dikinsone?
Džordž?
Ak Dievs! Ko tu te dari?
Eju sviedrēties.
Es to iemācījos, ceļojot pa valsti.
Ceļā tiešām satiec visdažādākos cilvēkus.
Man tiešām prieks tevi redzēt!
Kā tev iet?
Jā, man...
Atvaino! Ko tu dari Austrumkrastā?
Nu, mans brauciens uz Rietumiem negāja gluži pēc plāna.
Tātad pie zelta netiki?
-Es neaizbraucu līdz Kalifornijai. -Ak nē!
Klau, Oregonas ceļš nav viegls, ja?
Ik reizi, kad nonācām pie upes, rati bija jānodrīvē un jāpeldina pāri.
Brauciens bija nogurdinošs, ko ēst bija maz,
un, ja kādā apvidū medīja par daudz, aptrūkās zvēru.
-Izklausās skarbi. -Jā.
Bet dīvainā kārtā bija jautri.
Un ko tava sieva?
Elena?
Jā. Elena Mendevila Grauta no Prinstonas Grautiem.
Viņa diemžēl dabūja dizentēriju.
Tas... tas ir šausmīgi. Vai viņa nomira vai...
-Nē, nē. Nē. -Labi.
Viņai viss kārtībā, bet tas bija diezgan pretīgi.
Dizentērija ir nomācoša.
Mums vajadzēja pabūt atsevišķi.
Lai vai kā, pietiek par mani. Pastāsti man visus jaunumus!
Es gribu dzirdēt visus Emīlijas Dikinsones piedzīvojumus.
Nav pārāk daudz, ko stāstīt.
Nu beidz! Kā ar rakstīšanu? Ak Dievs, kā gribu kaut ko izlasīt!
"Ūdeni skolo slāpes. Zemi - Okeāns."
O, tu vēl to atceries.
Protams. Man to atsauca atmiņā šī vieta.
Es visu laiku atceros tavus dzejoļus. Tās rindiņas man pielīp.
Zini, vispār mani publicēs.
Ko? Tas ir vienreizīgi!
Nu, ir paredzēts, ka publicēs.
Dzejolis pie redaktora ir jau mūžību,
un viņš apgalvo, ka to izdarīs, bet vēl nav izdarījis.
Izklausās, ka viņš ir traks.
Ja tas būtu es un man būtu tavs dzejolis?
Tas būtu pirmajā lappusē jau nākamajā dienā.
Vai esi atgriezies uz palikšanu?
Neesmu drošs.
Zini, es cenšos neplānot.
Jāiet turp, kurp ceļš ved. Dzīve ir ceļojums, vai ne?
Tā ir.
Bet es labprāt apciemotu tevi un Ostinu, kamēr esmu te.
Varbūt varēsi man parādīt dažus jaunos dzejoļus.
Esmu noilgojies būt tavs lasītājs.
Tas būtu jauki.
Vai varbūt es tos ieraudzīšu avīzē.
Pareizi. Jā.
Forši. Nu, man jāiet izmērcēt pēdas ledusūdenī.
Šī vieta tiešām ir atmodinājusi manu patieso būtību.
Hei, Džordž!
Jā?
Klau, es zinu, ka mums viss beidzās slikti.
Un varbūt es to kārtīgi neesmu pateikusi, bet paldies, ka man tici.
Vienmēr ticēšu.
Emīlij!
Ak te tu esi. Tu nokavēji beršanu.
Mamm, tava āda!
Zinu. Esmu galīgi jēla.
Kur ir pārējās?
Viņas guļ uz karstām oglēm.
Es īsti nejutos tam gatava,
tāpēc domāju - mēs ar tevi varētu darīt ko nomierinošāku.
Piemēram?
Te ir procedūra, ko sauc "kokona atdzimšana".
Man patīk kokoni.
Ak Dievs!
Cik auksti!
Kāpēc palagi ir tik auksti?
Es lieliski pavadu laiku.
Ir tā, it kā tu atkal būtu man vēderā.
Vai atceries, ka biji cieši ieritinājusies man vēderā?
Ne pārāk, mamm.
Esmu kokonā.
Esmu te ieritinājusies un, kad iziešu, būšu citāda.
Es vairs nebūšu tāda pati.
-Viss būs citādi. -Mamm?
Vai tev ir silti?
Es nesaprotu. Pirms mirkļa šie palagi bija auksti. Kāpēc man ir tik karsti?
Es arī to jūtu.
Dabū mani ārā!
-Ko? -Dabū mani ārā!
Mamm, es nevaru dabūt tevi ārā. Jāgaida, līdz viņi mūs iztīs.
Nē, man jātiek ārā.
Iztiniet mūs!
-Izlaidiet ārā, lūdzu! -Mamm, ir labi.
-Viss būs labi. -Ak Dievs, Emīlij!
-Es aizmirsu, kā jāelpo. -Mamm!
-Emīlij, māci man elpot! -Tā.
Palīgā! Kāds - hallo!
-Hallo! -Palīgā! Mēs nomirsim.
Ak Dievs! Tā.
-Ko tu dari? -Es netieku laukā.
Tūlīt būs.
Es neciešu šo vietu.
Tante Lavīnija.
Emīlij? Kas vainas?
Laikam esmu iemīlējusies.
Iemīlējusies?
Kāds mani ir pilnīgi pārņēmis.
Esmu inficēta, slima ar viņu!
Es nezinu, kas cits tas var būt, mamm. Domāju - esmu iemīlējusies.
Kas ir šis cilvēks?
Nav svarīgi - tu neatbalstītu.
Nu...
lai kas šis cilvēks ir...
viņam nevajadzētu likt tev tā justies.
Cilvēkam, kas tevi mīl,
kas ir tevis vērts, nevajadzētu likt tev justies slikti.
Mīlestība nav tāda.
Klau, es zinu, ka mana laulība ar tavu tēvu nav perfekta - ne tuvu.
Bet pat tad, kad viņš mani sadusmo tā, ka es varētu,
nezinu - piegružot viņa kabinetu,
es zinu, ka viņš man vēl to labāko.
Zinu, ka viņš sēdētu pie manas gultas, ja man vajadzētu.
Rūpētos par mani.
Vai vari to teikt par šo cilvēku?
Tā, klau! Zinu, ka vienmēr esmu bijusi stingra pret tevi attiecībā uz precībām,
bet tu neesi pelnījusi justies slikti.
Ne jau tādēļ es tevi laidu pasaulē.
Ne tādēļ.
Mamm?
Nekas šajā vietā man nav licis justies labāk kā tas, ko tikko pateici.
Jūtos gandrīz dziedināta... pagaidām.
Domāju, ka "pagaidām" ir labākais, ko varam sasniegt.
Laiks pēdējai procedūrai!
-Laiks mūsu pēdējai procedūrai. -Vai tas jādara?
Ir jau samaksāts.
Kas zina? Varbūt šī būs jauka.
Man jāsaka - es...
Es jūtos labāk.
Es arī.
Varbūt šovakar spēsi rakstīt.
Jā, varbūt.
Turēšu par tevi īkšķi.
Gan tiksimies, kaimiņien.
Ir daudzi "Tagad" - Mūžībā -
Nav cita laika tur -
Ja Bezgalību neskaita -
Un Māju Plašumu -
Es saku, Dikinson, - esam ko uzgājuši.
Es tā ceru gan.
Emīlij! Esi veselīgi sārta.
Ko tu te dari?
Tikai pārliecinu tavu tēvu ielēkt Sema Boulsa ekspresī.
Jā. Es investēšu viņa avīzē.
Ne tikai avīzē, mans draugs. Impērijā.
Cerams, šis ieguldījums būs veiksmīgāks nekā iepriekšējais.
Šī ir drukātā žurnālistika. Tas nevar noiet greizi.
Iedzersim manā kabinetā!
-Tūlīt būšu. -Lieliski.
Emīlij!
Man prieks tevi redzēt.
Tiešām?
Jā. Tu izskaties... tiešām labi.
Es beidzot spēju vairs neuztraukties... par dzejoli.
Kā tu to domā?
Par manu dzejoli.
Tu acīmredzot to nepublicēsi, un es ar to samierinājos.
Nu, man tev ir jaunumi.
Kādi?
Tavs dzejolis... Tas ir avīzes pirmajā lappusē.
Rīt.
Emīlij, vai dzirdēji, ko es teicu?
Tu...
Tu to publicē?
Jā. Protams.
Es tikai gaidīju īsto brīdi. Un beidzot tas ir pienācis.
Tas ir tagad. Tev vajadzēja man uzticēties.
Gaidi te!
Tūlīt atgriezīšos.
Gribu tev iedod visus savus dzejoļus.
-Visus? -Jā, visus.
Visus, ko esmu uzrakstījusi.
Ņem!
Tie ir tavi.
Oho!
Tulkojusi: Inguna Puķīte Atdzejojuši K. Vērdiņš, I. Puķīte