Боже мій.
Ого.
Ми тут!
Дікінсон
Жайворонка розріж
Що ж. Зараз побачимо, чому опера така популярна.
Усі такі елегантні. Треба було надіти накидку.
Я вмираю з голоду. Як думаєш, тут є попкорн?
В оперному театрі попкорну немає, Шипе.
Я така схвильована, що я тут.
Я прочитала всі відгуки на цю виставу в Італії.
Я перезбуджена.
Можеш висловлюватися зрозуміліше?
Надіюся, це цікаво. Квитки такі дорогі.
-А я надіюся, що місця добрі. -Дивіться, Сью та Остін.
Привіт.
Авжеж. Вона прийшла в накидці.
-Привіт. -Ого.
Сью, ти неймовірно виглядаєш.
Ви всі теж.
-Як справи в тітки Лавінії? -У неї миші.
А як там у готелі?
Добре.
Тобто кілька ночей провести можна. Але довше я б там не жила.
Думаю, ти не можеш собі дозволити жити там довше.
Ви всі нетерпляче чекаєте?
Ми на прем'єрі,
а весь Бостон у захваті від провідного сопрано.
Так. Чарівна Аделаїда Мей.
Щойно з Італії, де репетирувала з самим Верді.
Вона родом з Філадельфії.
Американці в основному не вміють співати оперу,
але Аделаїда зачарувала Європу своїм голосом.
Кажуть, одного разу вона розбила монокль критика високим «до».
Ні!
Це неправда. Мабуть, це неправда.
Він тут.
Дікінсони.
-Привіт. -Вітаю в опері.
Ми такі щасливі тут бути.
Здається, я бачу знайомого.
Вибачте.
Як грубо.
Семе, дуже дякую за допомогу з квитками.
Приємно, що ми будемо в ложі.
Хвилинку.
Де наші місця?
В оркестровій ямі. Задній ряд.
Чому ти не взяв нам ложу?
Так. Спершу ти кидаєш мене в ямі, а тепер хочеш запхнути в клітку.
В оркестровій ямі теж добре.
Авжеж.
Ходімо шукати задній ряд, Едварде.
Добре, ходімо.
Емілі, ти з нами?
Я хочу поговорити зі Сью.
-Арівідерчі. -Бувай. Сі. Так.
Отже, побачимося після спектаклю?
Ні, Семе, зачекайте. Не йдіть.
Я думав, ви хочете поговорити.
Ні, насправді я хотіла поговорити з вами.
Добре.
Авжеж.
Поетесі треба поговорити з редактором.
Гаразд.
Семе, ви ж тут не самі? Де Мері?
Вона не змогла прийти.
Жаль. Я так хочу з нею побачитися.
Так. Ну, вона занедужала.
Знову.
Що ж, гадаю, Емілі пощастило.
Мені?
Так, бо ти можеш сидіти в ложі Сема.
-Гадаю, це... -Семе, так треба.
Вона вперше в опері, співає Аделаїда Мей.
Така можливість буває раз у житті.
А Емілі – така чуйна і творча особистість.
Якщо ви не проти, я з радістю посиджу з вами.
Авжеж, ти мусиш!
Семе, будьте джентльменом. Хай посидить з вами.
Якщо вона сидітиме ззаду,
вона нічого не побачить.
Пам'ятаєте, в неї поганий зір.
Ірит.
Добре, крісло все одно порожнє.
Ходімо.
Гей.
Хто це з Семом Боулзом?
Ого, новенька.
Я нетерпляче чекаю виступу Аделаїди Мей.
Усі кажуть, вона справжня профі.
Співає як жайворонок.
Не можу дочекатися.
«Сенсація світової музики». Так написано на афіші.
А ще, кажуть, вона добра людина.
Справді?
Я повинен узяти в неї інтерв'ю після вистави.
Підете за лаштунки?
Авжеж.
Театр новий. Їм потрібні відгуки в пресі.
Неймовірно.
Дивіться.
Мамо!
Чого ти так довго?
Не уявляєш, кого я зустрів у барі.
Кого?
Фрейзера Стернза.
Хто це?
Фрейзер. Мій однокласник.
Чудовий хлопець. Син ректора.
Ти ж його пам'ятаєш.
Так. Здається.
Та ну. Фрейзер Стернз.
Чудовий хлопець.
Не бачив його після школи.
Тепер він у Вест-Пойнті.
Носить форму.
Справжній солдат.
Як я скучив за давніми друзями.
Треба організувати зустріч.
Ох і часи були.
Нам так добре жилося.
Тобі й досі добре живеться. Хіба ні?
«Ла травіата» значить «пропаща».
Так, я знаю.
-Знаєш? -Я вивчав італійську в коледжі.
Ти ж не завершив навчання.
Як скажеш.
Перше враження від опери дуже сильне.
Її або люблять, або ненавидять.
Якщо люблять – це назавжди.
Якщо ні, то можуть навчитися цінувати,
але ніколи не пустять до себе в душу.
Круто.
Піду попісяю.
Ти щойно ходив.
Лавініє, я знаю.
Він просидить у ньому всю виставу?
Яке шахрайство.
Нічого не видно.
Усі ці люди такі...
Так. Добре. Авжеж.
...претензійні.
Усе буде італійською?
Боже мій.
Італійською.
Шкода, що ми не водевіль дивимося.
Так.
Ви справді ніколи не були в опері?
Ні. Я про це тільки мріяла.
Здається, ваші мрії здійснюються.
Багато моїх мрій здійснилося після знайомства з вами.
-Емілі... -Семе, я повинна вам подякувати.
Дрібниці. Я навіть не платив за цю ложу.
О ні, не за це.
Не тільки за це.
-Тобто за все це. -Емілі, будь ласка...
-За все, що ви мені дали. -Це дрібниці.
Зовсім ні.
Ви змінили моє життя. До зустрічі з вами я була ніким.
А тепер...
Тепер мій вірш надрукують.
Емілі, в нас проблема.
Справді?
Так.
Ви...
Ви написали листа Мері.
Так.
Написала.
Так. Це було неправильно.
Але я... Про що ви?
Ви написали Мері листа, який її засмутив.
Точніше, нас обох.
Він засмутив нас обох.
Мері дуже зажурилася.
Тому вона сьогодні не прийшла.
Вона відмовилася, бо вирішила, що ви втручаєтеся в її особисте життя.
Я не розумію.
Ви написали стільки дурниць у цьому листі.
Що я сонце
і вам холодно, коли мене немає поруч.
Щойно я їду з Амгерста, там настає зима.
Нащо так писати?
Бо я це відчуваю.
Писати про одруженого чоловіка
його дружині?
Я не хотіла її засмучувати.
Я хотіла висловити
-подяку й захоплення... -Так...
Цього разу ви надто далеко зайшли.
Вибачте.
Коли я пишу, то іноді... втрачаю контроль.
Знаю. Тому ви велика письменниця.
Але ви повинні розуміти, які ширяться чутки.
-Які чутки? -Та ну, ви знаєте.
Варто мені підтримати жінку-письменницю,
усі пліткарі Східного узбережжя звинувачують мене в ницих мотивах.
А Мері це чує...
і засмучується.
Їй це болить...
хоча в душі вона знає, що я завжди їй вірний.
Скажу відверто.
Ви мене цікавите лише
з професійного погляду.
Ви це розумієте, так?
Авжеж.
Мері – моя єдина.
Я ніколи її не зраджу.
Семе, будь ласка, пробачте.
Я не хотіла вам зашкодити.
Я поважаю ваш шлюб.
Ви вірні дружині, і це одне з того,
що робить вас таким чудовим.
Я знаю, це романтично...
ваш вірш буде надруковано,
ви так довго цього чекали.
Але пам'ятайте, Емілі,
романтичні почуття...
треба тримати при собі.
Схоже на один з твоїх прийомів.
Вибачте.
Як нудно.
Знаю. Цікаво, скільки я ще витримаю.
У неї туберкульоз.
Шипе, не в опері.
Ходімо.
Ми вільні! Нарешті вільні!
Боже, це жах! Справжній жах.
О, свобода. Ла сміттє-ата.
Ла сміттє-ата!
Ходімо звідси!
-Браво! -Боже мій.
Прошу! Ходімо.
Ходімо.
Вона чарівна, правда?
Моє серце зараз розірветься.
Мені треба йти.
Що? Прямо зараз?
Дарма я приїхав.
Я потрібен Мері. Поїду додому.
Семе, зачекайте!
Я щось для вас написала.
Лишіть собі.
ЖАЙВОРОНКА РОЗРІЖ
ЛУСОЧКИ РОЗГОРНИ
ПІСНЮ ЛЕДВЕ ЧУТНУ
Жайворонка розріж
І добудеш музику
Усі лусочки розгорни
Сью...
Ледве чутна зранку пісня
Лунатиме тихо
Мов лютня з давнини
Звільни потік Нехай проллється
Струмінь за струменем Усе це для тебе
Червоний досліде! Хомо Невірний!
Тепер ти віриш
Що пташка була справжня?
Жайворонка розріж І добудеш музику
Усі лусочки розгорни
Бравісимо!
Підженеш карету?
Ні, зустрінуся з Фрейзером.
Ми домовилися випити після вистави.
І що?
Ти покинеш мене тут?
Можеш поїхати в кареті в готель.
Сама?
Або з ким хочеш.
БОСТОНСЬКИЙ ОПЕРНИЙ ТЕАТР ПЕРЕПУСТКА ЗА ЛАШТУНКИ
Пропустіть! Вибачте.
Ви когось шукаєте?
Так, я шукаю Аделаїду Мей.
Авжеж.
Вона в гримерці, але на вашому місці я б її не турбував.
А ви хто? Її подруга?
Ні, я письменниця.
Яка письменниця?
Репортерка з газети.
Ось моє посвідчення.
У житті не бачив дівчат-репортерок.
Я зі «Спрінґфілд Ріпаблікен».
У Массачусетсі всі такі сучасні.
Мені треба випити.
А кому не треба?
Хочете випити з нами, репортерко?
Так! Напишіть про нас. Ми цікаві.
Ні, я повинна взяти інтерв'ю в Аделаїди Мей.
Аделаїда не дає інтерв'ю.
Її вже всі знають.
Правда. Інтерв'ю потрібні таким невдахам, як ми.
Справжні зірки можуть ховатися.
Хто там?
Це...
я.
То заходьте.
Заходьте, якщо хочете. І щільно зачиніть за собою двері.
Я сьогодні не маю настрою відповідати на питання.
У мене болить горло, я не хочу давати автографи.
Знаю, це жахливо, але в мене немає сил.
Ці шанувальники такі настирні.
Вони мене так люблять, що ладні вбити.
Це все надто важко. Я сьогодні не можу.
Вибачте, що заважаю.
Ні, це ваша робота.
Ви костюмерка, так? Можете знімати з мене костюм.
Взагалі-то, я...
Я просто...
Я прийшла сказати вам, яка ви дивовижна.
Ви одна з них.
Я сьогодні була на виставі.
Ваш спів.
Я не чула нічого подібного.
Він був такий гарний, що розбив мені серце.
Усі так кажуть.
Я серйозно.
Ваш голос розбудив у мені невідомі досі почуття.
Невже? А як воно?
Що?
Щось почувати.
Ви маєте знати, як воно.
Ви ідеально це виразили.
Ви змусили мене пережити те, що почувала Віолетта.
Це просто акторська гра.
Я стільки разів грала Віолетту, що можу це зробити навіть уві сні.
Ви бачили зворушливу виставу, але я нічого не почуваю.
Сідайте, якщо не йдете. Не люблю, коли наді мною хтось стоїть.
Це неможливо. Ви плакали.
Сльози були справжні.
Невже?
Я не знаю, що в житті справжнє.
Навіть не знаю, яке це місто. Париж? Рим?
Не має значення. Щовечора одне й те саме.
Усе розмите. Усе ніби сон.
Мене знов хтось любить, знов випивка, знов овації.
Мене любить стільки людей.
Я вже й не рахую.
Я втратила зв'язок з реальністю.
Що таке реальність?
Хто я така?
Ви Аделаїда Мей.
Найвидатніше сопрано світу.
Це не моє справжнє ім'я.
Це сценічний псевдонім.
Хай би як вас звали, сьогодні ви змінили моє життя.
Ваш голос завжди звучатиме в моїх вухах.
Нічого не буває назавжди.
Хіба ви не знаєте?
Голос забувається. Пам'ять стирається.
Мода змінюється.
Час минає, і врешті-решт нас усіх забудуть.
Вас я не забуду.
Хочете побувати на сцені?
Справді?
Ходімо за мною.
Без світла на сцені бути не можна, але нехай.
Це жайворонок.
Яка краса.
Так, порожній театр я люблю більше.
Браво!
Емілі!
Так, Емілі!
Я хочу бути відомою.
Справді?
Авжеж. А хто не хоче?
Чому ви хочете бути відомою?
Бо я поетеса.
Я пишу вірш за віршем і складаю їх у шухляду,
і вони лежать у темряві, де ніколи не світить сонце.
Цього не досить.
Невже?
Хіба люди не мають їх побачити? Хіба мене не мають...
побачити?
Я не знаю.
Якщо ви відома, ви оголена.
Усе оголене швидко набридає.
Ну, не все.
Так, усе.
Критики спочатку вознесуть вас на п'єдестал, а потім скинуть.
Ви їм набриднете, і вони вас знищать.
Вони злитимуться, що ви їх закохали в себе.
Ви були куртизанкою, а вони вам повірили.
Яка різниця, що вони кажуть? Що вони думають?
Саме так.
Легше сидіти в кімнаті, де вас ніхто не бачить.
Як вам це вдається?
Як ви знаходите в собі сміливість співати перед таким натовпом?
Я уявляю, що там нікого немає.
Але я сьогодні тут була.
Я була тут.
Тоді, мабуть, я співала для вас.
Чого ти насправді хочеш?
Яке твоє найзаповітніше бажання?
Сью. Про що ти?
Яке прагнення приховують ці нісенітниці про славу?
Ти прагнеш значимості.
Ти прагнеш краси.
Ти прагнеш кохання.
Жайворонка розріж
І добудеш музику
Гей! Що ви там робите?
Зійдіть зі сцени.
Негайно зійдіть зі сцени, або я про вас доповім.
Ви навіть не знаєте, хто я така.
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк