Okay.
En, to, tre. Godaften. Jeg hedder Emily Dickinson.
Har du hørt om mig?
Ja, jeg er Emily Elizabeth Dickinson.
Mine værker bliver udgivet. Jeg ved, det er ret...
Hej med jer.
Du ser godt ud.
Gør jeg?
Du ligner en, der burde være på forsiden.
Så er det nu.
Er du klar?
Er du klar til at se og blive set?
Det tror jeg.
Man skal ikke tro.
Man skal vide.
Se dig selv.
Se dig selv og sig,
"Jeg fortjener det her.
Det er min belønning.
Det er mit øjeblik i rampelyset."
Forbuden frugt har en smag
Hvad synes du?
Meget respektabelt.
Præcis.
Jeg kan bedre lide din guldkjole.
Den dur ikke i aften.
I aften skal jeg udstråle:
"Jeg har haft for travlt med at læse og tænke dybe intellektuelle tanker
til at tænke på min påklædning."
Det budskab tror jeg, du sender.
Men der mangler noget.
Giv mig de der.
Bruger du briller?
Slet ikke. Jeg har perfekt syn.
Men ser jeg ikke klogere ud?
I aften skal være en intellektuel spændingsaften.
Vi har en meget imponerende forelæser.
Og derudover kommer Sam Bowles. Med Emily.
Deres første offentlige optræden
siden han har valgt at udgive hendes digt.
Folk vil tale om det faktum,
at det var hjemme hos mig, at Sam Bowles opdagede Emily Dickinson.
Hvor jeg hjalp ham med at opdage hende.
Jeg er en trendsetter, Hattie.
Og nu har jeg sammensat
et af de største litterære partnerskaber i historien.
Gør fruerne i Great Barrington det?
Det tror jeg ikke.
Nemlig.
Folk er nok allerede ankommet.
Vent, er du sikker på, du ikke vil have den her på?
Den er bare så smuk og fra New York.
Hattie, som sagt er det ikke det rette look til i aften.
-Og desuden... -Ja?
Jeg kan ikke blive set med samme kjole to gange.
Goddag, familie.
Jeg går over til Sue og Austin nu.
Skal jeg skifte tøj?
Nej, du ser smuk ud. Henrivende, faktisk.
Hvem ved? Måske fanger du en mands opmærksomhed i aften.
Jeg havde opgivet håbet om, at du nogensinde blev gift,
men med Lavinias seneste forlovelse er kursen lagt.
Vil I med til festen?
Det vil jeg, men...
Ikke tale om.
Sue og Austin har en ekstravagant livsstil,
som jeg simpelthen ikke kan billige.
Det er ikke Dickinson-stilen. Det var heller ikke Norcross'.
Nej, vi skal ikke med til festen.
Vi gør det, som Dickinsons gør:
Bliver hjemme og tænker tanker i ro og fred.
Hvad hun sagde.
En stille aften derhjemme, skat.
Romaner og afslapning.
Men jeg tager derhen.
Hav det sjovt, min kære.
Og vær sød at notere, hvor meget de bruger på champagne.
Så I er begge præster?
Jeg glæder mig til at se, hvem forelæseren er.
Daniel og jeg så en organist i en salon i Hardwick sidste uge. Smukt.
Var det ikke, kære?
Det var en anelse pietetsløst.
Jeg elsker bare salonkulturen.
Udvekslingerne af filosofiske idéer og nye intellektuelle udfordringer.
Sindets natur.
Får du ikke det fra mine prædikener?
Jo, da. Det gør jeg helt klart.
Hej, alle sammen. Det er mig. Mine værker bliver udgivet.
I en bog?
I Springfield Republican.
Sam Bowles udgiver et af mine digte.
Emily, du bliver jo berømt.
Altså, jeg altid har været den største fan af hende der.
-Har du? -Emily, vi er bedste venner.
Vi har vist aldrig talt under fire øjne.
Vidste du, Sam Bowles går i seng med alle de kvinder, hvis værker han udgiver?
Hvad taler du om? Han er gift.
Jeg elsker hende. Hun er så gammeldags.
Nej, han forguder sin kone.
Som han aldrig er sammen med.
Han lader til at være noget af en skørtejæger.
Ja, over hele New England er han på jagt efter kvindelige forfattere.
Okay, det er ikke fair.
Hvis mænd ikke kan vise interesse for kvinders værker,
hvordan bliver de så udgivne?
Hvem siger, kvinder skal udgive? Det er skandaløst.
I tager fejl med Sam.
Han er bare en god chefredaktør med øje for talent.
Der er mit geni.
Emily Dickinson, forside-digteren.
-Har du fortalt alle den gode nyhed? -Ja, det har jeg.
Åh, Sam, det er så spændende.
Ikke så spændende som din kjole.
Wow. Den er smuk.
Mine æresgæster er her.
Chefredaktøren og hans poet.
Et sjældent litterært sammenfald,
der kun opstår i en salon som denne, ikke?
Hr. Bowles, jeg er så glad for, at du kunne komme.
Og Emily, du ser fantastisk ud.
Jeg ved ikke, om jeg tog det rigtige på.
Søde, du ser perfekt ud.
Du skal skille dig ud. Du er New Englands sexede nye forfatter.
Hvornår bliver digtet trykt?
Ja, jeg glæder mig til at læse det.
Næste uge, tror jeg. Måske onsdag?
Måske fredag.
Vi har en del ting på vores liste.
Så udsæt dem alle.
Emilys stemme må høres. Synes du ikke?
Bestemt.
Jeg er bare så glad for, at jeg kunne bringe jer sammen.
Det føles lidt som...
...skæbnen.
Så Emily...
-...er du klar? -Til hvad?
Til at jeg viser dig frem.
Jeg håber bare, denne salon er klar til mig.
Sådan, min pige.
Alle er her i aften.
Der er Ferdinand Andrews, redaktør på Boston Traveller.
Og der er Harriet Prescott Spofford.
Harriet Prescott Spofford, poeten?
Ja. Jeg opdagede hende for et par år siden.
Nu kalder de hende for New Englands Brændende ild-lilje.
Gad vide, hvad dit øgenavn bliver.
Jeg vil gerne tale med hende.
Nej, se. Der er Sanford Gifford.
Ham må du møde. Utrolig billedmaler, totalt røvhul.
DET FLAMMENDE BOGSTAV
Okay. Lad os prøve.
-Hey. -Hey.
-Vi må tale sammen. -Okay.
Hør her.
Nu, hvor vi er forlovede,
tror du, jeg bliver en kedelig, lydig husmor,
der altid bliver hjemme og aldrig går til fester,
men får styret sine lyster ved at stoppe dine sokker.
Men der tager du fejl.
Jeg er ikke en kedelig Dickinson-søster.
Folk indser ikke, at jeg er meget som Emily.
Jeg er vild og kreativ.
Sandheden er, at jeg er vildere end Lola Montez.
Lola?
Så hvis du tror, vi får en stille aften herhjemme, tager du fejl.
Jeg har brug for mere.
Jeg har brug for at blive stimuleret.
Okay. Jeg prøver at læse.
Hvorfor?
For at gifte mig med en Dickinson må jeg være dannet.
Så du startede med den?
Det flammende bogstav?
Ja. Hvorfor ikke?
Helt ærlig er den ret plat.
Okay. Hvad handler den om?
Den handler om en kvinde, Hester Prynne,
der bor i Boston i kolonitiden.
Hun tror, hendes mand er druknet,
så hun har en affære med en præst.
Hun bliver forelsket i ham og bliver gravid.
Men så kommer hendes mand hjem, og hun ydmyges offentligt
ved at tvinges til at bære et rødt "A" som vidnesbyrd om hendes utroskab.
Okay, det lyder vel lidt kedeligt.
-Ved du hvad, Ship? -Hvad?
Det er ikke kedeligt.
Det er ikke sikkert, snerpet, anstændigt eller pænt.
Det er faktisk vulgært.
Det ved jeg ikke, hvad betyder.
Okay.
Glem den intellektuelle salon.
Ved du, hvad vi laver i aften?
Hvad?
Vi skal have en lille engelsktime.
Sanford, din røver. Godt at se dig.
For en gangs skyld er du ikke dækket af maling.
Der er en, du skal møde.
En utrolig ny poet, Emily Dickinson.
Månedens specialitet?
Hun bliver hængende længere end en måned.
Hendes digte er magiske.
De er som små bitte myretuer,
der pludselig eksploderer med vulkanstyrke.
Det er det sødeste, nogen har sagt om mig.
Tillykke, frøken...
Dickinson.
Du virker som hans type.
Og hvad laver du?
Han er kunstner. Genial kunstner.
Han mener, at mine malerier sælges for mange penge.
Og hvad maler du?
Mest Hudsonfloden.
Sanford er et vigtigt medlem af Hudson River School.
Han laver helt nye ting med lys.
Ja, det fortæller jeg dem.
"Det handler om lyset."
Så snart de hører: "Det handler om lyset,"
så hoster de store sedler op.
Hver kunstner har brug for en protektor.
Er hr. Bowles din protektor?
Nej. Han er min...
...redaktør.
Det lyder godt.
Godt. Fordi jeg har mange flere digte,
som jeg håber, at du udgiver.
Jeg glæder mig til at læse dem.
Hvor dejligt.
I øvrigt, Bowles, jeg skulle hilse fra frøken Louisa Pratt.
Nå, skal du?
Hun nød virkelig den tid, I tilbragte sammen
på din sidste tur til Washington.
Ja, den nød jeg også. Vi havde det sjovt.
Emily, vil du have mere at drikke?
Ja, bare sus videre. Du har et kort opmærksomhedsspænd.
Værsgo at cirkulere.
Jeg skal faktisk finde Sue.
-Emily, vent... -Hils fra mig.
De her rige bliver ved med at købe mine malerier.
Hvad blev der af forklæderne, jeg gav jer?
De blev beskidte.
Jeg bad jer hjælpe Hattie med at servere.
Sue.
Piger, hvad med, I går ind i stuen?
Bare tag noget ost.
-Det er til gæsterne. -Sue.
Du kan ikke tale sådan til dem.
Det er sådan, jeg taler til dem, hvis de er uartige.
Man skulle tro, du ville havde ondt af dem.
Du var selv forældreløs uden nogen at passe på dig.
Og det behøver jeg ikke at blive mindet om, Austin.
Da jeg var i deres situation, arbejdede jeg, når jeg blev bedt om det.
Jeg generede ikke dem, der var søde og hjalp mig.
Synes du, at det her er sødt?
Ikke alle vokser op så forkælede som Dickinsons.
Jeg havde ikke en arv at falde tilbage på som pigerne.
Deres arv betaler for dette hus.
De er ikke her for at være tjenere.
Det er takket være deres penge, at vi har tag over hovedet.
I så tilfælde er du den, der udnytter dem.
Hr. Dickinson.
-Beklager. -Henry.
Har du brug for noget?
Ja, hr.
Senere i aften har jeg brug for din hjælp med leveringen, hvis det er okay.
Ja.
Selvfølgelig.
"Mener du ikke, at du har syndet?"
Jeg har syndet i dine øjne.
Men hvem ved, om Gud deler dit synspunkt?
"Ti stille, kvinde!"
"Gå med dette bogstav på dit kjole-liv."
Kjoleliv.
Du siger det på din måde, jeg på min.
Ja, præst.
Mit kjoleliv er til for din fornøjelse.
Synes du ikke, at du skal være lidt mere kysk?
-Bare... Nej? -Bliv i din rolle.
Javel.
Undskyld.
Det er ikke et symbol på min skam, men din.
Du er anderledes end jeg husker dig, Lavinia Dickinson.
Hester.
Du er tosset. Og jeg kan lide det.
Sue.
Emily. Hvad er der?
Jeg må spørge dig om alle rygterne.
Hvilke rygter?
Folk bliver ved med at sige, Sam Bowles er sin kone utro.
Okay.
-Men det er ikke sandt. -Er du sikker?
Når de hører, han udgiver for mig,
går de ud fra, at vi har en affære.
Det er det mest fornærmende, jeg har hørt.
Han udgiver dine værker, fordi du er et geni.
-Jeg ved, det er det, du tror... -Emily.
Det er det, jeg ved.
Jeg kender Sam. Og jeg kender Mary.
Mary og jeg voksede op sammen, ikke?
Ja.
Du fortalte mig engang, at hun var din eneste ven før mig.
Ja, jeg elskede Mary meget højt.
Mary er speciel på mange måder.
Hun minder mig om dig.
Hun er indadvendt.
Mary kan ikke lide at forlade huset.
Hun er frygteligt genert.
Hun kan vel ikke lide at blive set.
Det kan jeg godt forstå.
Jeg kom her for at blive set, og indtil nu har det været ubehageligt.
Det gør mig bare vred.
Du fortjener at blive set, Emily.
Dine værker fortjener at blive udgivet.
Det er ikke fair overfor kvinder.
Det minut vi får lidt berømmelse eller viser en smule ambition,
bliver vi ramt af de ondeste kommentarer.
Vi står for skud.
Men fanden tage alt det.
Gå derud og tag dem med storm.
Du har arbejdet hårdt for det.
Og Sam Bowles tror på dig som forfatter. Det er det vigtigste.
Tak.
Okay.
Lad os finde vores pladser. Det er tid til en forelæsning.
Der er min superstjerne.
Bare jeg gør et godt indtryk.
Seriøst?
De aner ikke, hvordan de skal takle dig.
Men en dag vil de alle prale af, at de mødte Emily Dickinson til en fest,
før hun blev berømt.
Må jeg få jeres opmærksomhed.
Vær sød at finde jeres pladser.
Vores forelæser er næsten klar.
-Det bliver godt. -Jeg håber, at det er gudfrygtigt.
Tak.
Er det en illusion?
DENNE SIDE OP - FORSIGTIG
Hvordan har I det i aften?
Hvem her ved, hvad frihed er?
Mød mig på biblioteket.
-Dig dér? -At adlyde Gud.
Vi ses der.
Ikke ligefrem.
Frihed handler om at være sig selv.
Selv hvis man er en sexet ung enke.
Tættere på, men nej.
Frihed er at smide lænkerne
og sige: "Hej, verden, her er jeg."
Og frihed...
...kan være magisk.
-Tak. -Hvem er klar til at høre min historie?
Jeg blev født på en plantage i Louisa Amt, Virginia.
Jeg blev født som slave.
Kan du ikke lide forelæsningen?
Jeg har hørt den før.
Tre gange, faktisk.
Henry "Box" Brown kommer omkring.
Jeg var ret grebet af den, så...
Åh. Se, hvad vi har her.
-Hvad? -Dickens.
Charles Dickens?
Og Diderot.
Se, der er der, du skal være.
Lige her.
Emily Dickinson.
-Mig? -Dine bøger.
Mellem den moderne mester og oplysningstiden.
Hvordan lyder det?
Det ved jeg ikke.
Åh, nej. Du har ret.
Der er ikke plads nok.
Du må have din egen hylde.
Bare forestil dig det.
Jeg kan forestille mig mange ting, men...
...noget ved alt det her føles næsten forbudt.
Forbuden frugt har en interessant smag, ikke?
Manner.
Er hun ikke smuk?
En trykpresse.
Det er en kraftfuld maskine.
Ja.
Forestil dig, hvad du kan gøre med den.
Jeg håber, vi kan starte en revolution.
Hey.
Jeg ved ikke, om den er skjult godt nok.
Det er okay, Henry.
Ingen kommer i laden uden min tilladelse.
Den forestilling var noget vrøvl!
Hej, Hattie.
"Nå, ja, kassen. Hvordan var det deri?"
Ved de tosser ikke, at han ikke engang prøvede at flygte?
-Hattie. -Han var fuld og faldt i søvn.
Og det var for ti år siden.
Henry, du må ikke trykke hans tekster i vores avis.
Du er bare vred, fordi jeg satte ham på forsiden i stedet for dig.
-Nej. -Jo.
Nej, jeg mener det.
Han har en dårlig indflydelse.
Folk tjekker kasser nu.
Jeg havde en fætter, der prøvede at flygte i en kasse sukker.
Han var begravet under sukkeret, men de fandt ham alligevel.
Nu er han fanget i Mississippi.
Plus, han har hypoglykæmi.
Du, Hattie.
Det her vil gøre dig glad.
Wow.
Se den lige.
Den er smuk, ikke?
Tak, hr. Dickinson.
Du er en engel.
Austin.
Jeg prøver bare at gøre en forskel for nogen.
Jeg er freelanceskribent, men jeg mangler ord.
Hr. Bowles.
Du gik glip af forelæsningen.
Undskyld, Suzie.
Jeg har set den før.
Du er for sofistikeret for os.
For Evergreens?
Centrum for New Englands litterære liv?
Selvfølgelig ikke.
Skriver du alligevel om salonen i avisen?
Ja, selvfølgelig.
Mine læsere er ivrige efter detaljer om din sjove omgangskreds.
Suzie, det er stedet at være.
Den bedste vin. De smukkeste mennesker.
Og den bedste digter i Massachusetts.
God forelæsning, Sue.
Det med kassen overraskede mig.
Vi må smutte.
Jeg var ikke klar over, hvor sent det er blevet.
Tak, fordi I kom.
Vi kører lige forbi kroen, hvis du har brug for et lift.
Tak, men der var ikke ledige værelser, så jeg sover her i aften.
Her?
Sam sover i gæsteværelset.
Det lille, desværre.
Clara og Anna tog det store.
Hold op. Jeg kan sove i et skab.
Du og Austin er alt for gæstfrie.
Det er det mindste, vi kan gøre for at gengælde,
at du giver min salon Sam Bowles-flair.
Nu må jeg hellere sikre, at de to charmerende unge damer
ikke har lagt slanger i din seng.
En hustrus pligter.
Nu vi taler om hustruer, må jeg...
...hellere sende et telegram til Mary.
Hun bliver så bekymret, når jeg er væk nogle dage.
Klart.
Jeg vil gerne møde Mary.
Vil du?
Det ville hun elske.
-Tror du? -Helt bestemt.
I er begge... usædvanlige kvinder.
Gør mig en tjeneste.
Hvad?
Skriv noget.
I aften.
Jeg skal prøve.
Og husk, at jeg er lige her...
...søvnløs,
fordi jeg er så tæt på dit utrolige talent.
Okay?
Godnat, poet.
Godnat.
Kære Mary
Siden jeg ikke har en sød blomst til dig, sender jeg mit hjerte.
Tekster af: Rikke Fryman