Добре.
Три, две, едно. Добър вечер. Аз съм Емили Дикинсън.
Знаете ме?
Да, аз съм Емили Елизабет Дикинсън.
Да, ще ме издават. Знам, много е...
Здравейте.
Прекрасна си.
Така ли?
Като лице от кориците.
Това е.
Готова ли си?
Готова ли си да си под прожекторите?
Надявам се.
Това не е достатъчно.
Трябва да си сигурна.
Погледни се.
Огледай се и кажи:
"Заслужавам това.
Постигнах го.
Сега е моят момент да блесна."
ДИКИНСЪН
ТЪЙ ВКУСЕН Е ПЛОДЪТ ЗАПРЕТЕН
Какво ще кажеш?
Много порядъчно.
Именно.
Предпочитам златистата рокля. - Не за днес.
Днешният тоалет трябва да говори:
"Бях така погълната от четене и дълбоки интелектуални размисли,
че дори не се сетих да се наглася."
Точно това внушавате.
Но имам нужда от нещо.
Подай ми тези.
Имате нужда от очила? - Ни най-малко. Зрението ми е отлично.
Но не изглеждам ли умна с тях?
Тази вечер ще е едно интелектуално пиршество.
Имаме впечатляващ оратор.
На всичко отгоре ще присъства и Сам Болс. С Емили.
Първата им публична поява, откакто той се нае да я издаде.
Хората ще говорят за това,
че именно в моя салон Болс е открил Дикинсън,
че я е открил с моя помощ.
Аз насочвам вкусовете.
Ето че създадох литературно партньорство, което ще остане в историята.
Домакините в Грейт Барингтън това ли правят?
Едва ли, не.
Именно.
Сигурно гостите вече са тук.
Чакайте. Сигурна ли сте, че не искате да облечете тази?
Наистина е прекрасна. И е от Ню Йорк.
Хати, нали ти казах, че не е подходяща за днес?
Освен това...
Не бива да нося една и съща два пъти.
Здравейте.
Отивам у Сю и Остин.
Да се преоблека ли? Не, изглеждаш прекрасно. Разкошно!
Знае ли човек, може да те загледа някой мъж.
Точно се отказах от надеждата да те омъжим,
но Лавиния се сгоди наскоро, дано повлече крак.
Някой иска ли да дойде?
Аз искам, но...
Твърдо не.
Сю и Остин живеят доста бохемски.
Категорично не одобрявам.
Дикинсънови не са такива хора. Нито пък Норкросови бяха.
Няма да ходим на вечеринката.
Ще се държим като истински Дикинсънови,
ще останем вкъщи и тихо ще се вглъбим в мислите си.
Както тя каза.
Тиха вечер у дома, скъпа.
В леглото и почивка.
Аз ще тръгвам.
Приятно изкарване.
Моля те, води сметка колко дават за шампанско.
И двамата сте свещеници, така ли?
Нямам търпение да видя кой ще е лектор.
Миналата седмица в един салон в Хардуик с Даниел слушахме органист. Бижу!
Нали така?
Не съвсем. Бе непочтително.
Обожавам салонната култура.
Споделянето на философски възгледи, сблъсъкът на интелекти.
Животът на ума!
Нима ги няма в проповедите ми?
Разбира се! Получавам това и от тях.
Здравейте! Това съм аз и ще ме издават.
Тоест в книга ли?
В "Спрингфийлд Репъбликан".
Сам Болс пуска мое стихотворение.
Емили, та ти ще станеш известна.
Редно е да отбележа, че винаги съм била най-големият й фен.
Така ли? - Та ние сме първи приятелки!
Никога не сме говорили насаме.
Знаеш ли, че Болс спи с всяка, която издава?
Какво говориш! Женен е.
Как да не я обичаш! Толкова е старомодна.
Но той обожава жена си!
Затова не идва с нея.
По всичко личи, че е неудържим женкар.
Да, обикаля Нова Англия на лов за писателки.
Не сте прави.
Щом не може мъж да се интересува от жена, кой ще издава жените?
А защо да трябва да издават жени? Скандално е.
Не сте прави за Сам.
Той е отличен редактор с усет за таланти.
Ето го моя гений.
Емили Дикинсън, изтъкната поетеса.
Каза ли им важната новина? - Да, казах.
Така се вълнувам!
И роклята ти е вълнуваща.
Прекрасна е!
Виж ти! Почетните ми гости са дошли!
Редакторът и неговата поетеса.
Такава творческа двойка може да създаде само салон като моя.
Радвам се, че дойдохте, г-н Болс.
А ти, Емили, изглеждаш великолепно.
Не знам подходящ ли е тоалетът.
Скъпа, изглеждаш съвършено!
Трябва да изпъкваш! Та нали си най-модната нова поетеса на Нова Англия!
А кога излиза стихотворението?
Нямам търпение.
Мисля, че другата седмица. Май в сряда. Или в петък.
Няколко материала чакат.
Отложи тях.
Хората трябва да прочетат Емили, нали?
Точно така е.
За мен е огромно вълнение, че успях да ви срещна.
Всичко това носи усещане за...
Съдбовност.
Та, Емили?
Готова ли си? - За какво?
Да те покажа.
Дано този салон е готов за мен.
Само така!
Тази вечер всички са тук.
Фердинанд Андрюс е редактор на "Бостън Травълър".
А там е Хариет Прескът Спофърд. - Поетесата Спофърд?
Да, мое откритие отпреди няколко години.
Днес я наричат Огнената лилия на Нова Англия.
Как ли ще наричат теб...
Бих поговорила с нея. - Виж там - Санфърд Гифърд.
Трябва да се запознаете! Голям художник и задник.
"АЛЕНАТА БУКВА", Н. ХОТОРН
Да действаме.
Здрасти.
Трябва да поговорим. - Добре.
Слушай...
Вече сме сгодени и ти очакваш да бъда покорната и хрисима домакиня,
която си стои вкъщи, не ходи на празненства
и се наслаждава на кърпенето на чорапите ти.
Но се лъжеш.
Не съм скучната сестра на Дикинсън.
Хората не го разбират, но аз много приличам на Емили.
Аз съм дива. И с творческа нагласа.
По-скандална съм дори от Лола Монтес.
Лола ли?
Ако си мислиш, че ще имаме кротка вечер у дома, грешиш.
Имам нужда от повече.
От стимул.
Добре, просто... Чета.
Защо?
Женя се за Дикинсън - трябва да съм начетен.
С това ли избра да започнеш?
"Алената буква".
Да, защо не?
Честно казано, не струва.
Добре. За какво се разказва?
За една жена - Хестър Прин,
която живее в колониален Бостън.
Смята, че мъжът й се е удавил,
затова се отдава на любовна връзка със свещеник.
Влюбва се в него, забременява.
Но съпругът й се връща и позорът й става публичен.
Дамгосват я с алена буква, задето е прелюбодействала.
Ясно. Да, звучи скучновато.
Знаеш ли какво? - Кажи?
Не е скучновато.
Книгата не е нито моралистична, нито старомодна или канонична.
Всъщност е доста разюздана.
Какво значи това?
Добре...
Да оставим интелектуалните салони.
Знаеш ли какво ще правим тая вечер? - Какво?
Ще си устроим час по литература.
Санфърд, мошенико! Радвам се да те видя.
По изключение не си цял в боя.
Нека те запозная.
Това е изключителната поетеса Емили Дикинсън.
Звездата ти за месеца?
Ще е в устата на хората доста по-дълго.
Пише вълшебно.
Стиховете й са като миниатюрните мравуняци,
избухващи ненадейно като вулкан.
Най-милото нещо, което са казвали за мен.
Поздравявам ви, госпожице...
Дикинсън.
Точно негов тип сте.
А вашето занимание?
Артист е. Гениален художник.
Намеква, че картините ми се продават скъпо.
Какво по-точно рисувате?
Най-често река Хъдсън.
Санфърд е двигателят на движение "Хъдсън Ривър".
Новаторски поглед към светлината.
Такива им ги приказвам.
"Всичко е в светлината."
Чуят ли "всичко е в светлината",
тутакси кихат едрите пари.
А творецът се нуждае от меценат.
Г-н Болс меценат ли ви е?
Не, той е... Моят...
Редактор ми е.
Добре звучи.
Чудесно. Имам много стихове за теб и се надявам да публикуваш всички.
Тръпна да ги прочета.
Прекрасно!
Впрочем, Болс, имаш поздрави от г-ца Луиза Прат.
Така ли?
Харесало й е времето, прекарано с теб, докато си бил във Вашингтон.
И на мен ми беше приятно.
Още едно питие?
Естествено. Знам колко кратко трае вниманието ти към нещо.
Вървете, общувайте.
Аз трябва да намеря Сю.
Почакай... - Поздрави я!
Богаташите не спират да купуват картините ми.
Къде са престилките, които ви дадох?
Изцапаха се.
Помолих ви да помагате на Хати да сервира.
Сю?
Момичета, идете в гостната.
Вземете си сирене.
То е за гостите. - Сю.
Не се дръж така с тях.
Напротив, така трябва, щом не слушат.
Аз очаквах да изпиташ жал към тях.
Ти си сирак, не е имало кой да се грижи за теб.
И не искам да ми напомнят това.
Когато бях като тях, изпълнявах каквото ми се кажеше.
Слушах хората, които бяха така добри да ме приемат.
Това ли е доброта?
Не всички са отраснали, глезени като Дикинсънови.
За разлика от момичетата нямам наследство!
Техните пари плащат къщата ни.
Момичетата не са ни прислуга.
Благодарение на техните пари не сме на улицата.
Ако наистина е така, ти си този, който е облагодетелстваният.
Г-н Дикинсън.
Извинете. - Хенри.
Имаш нужда от нещо ли? - Да, господине.
По-късно довечера, ако може, ще ми помогнете ли за доставката?
Да. Да, разбира се.
Не вярваш, че си съгрешила ли?
Вярвам, че за вас съм грешница.
Но дали и Бог мисли като вас?
Мълчи, жено!
А сега... Ще ходиш с тази буква на корсажа.
Роклята.
Казвам го по моя начин.
Да, отче.
Това под роклята е за теб.
Трябва повече да се опъваш.
Просто... - Не излизай от образ!
Вярно.
Извини ме.
Това е символ не на моя, а на твоя срам!
Не те помня такава, Лавиния Дикинсън.
Хестър.
Ти си луда. И това ми харесва.
Сю.
Емили! Какво има?
Искам да те попитам за слуховете.
Какви слухове?
Всички повтарят, че Сам Болс изневерява.
Добре...
Това не е вярно. - Сигурна ли си?
Още щом чуха, че той ще ме издава, вкупом решиха, че сме любовници.
Това е огромна обида.
Публикува те, защото си гениална.
Може да си мислиш така... - Емили!
Не, знам го.
Аз познавам Сам. Познавам и Мери.
С нея сме отраснали заедно.
Знам.
Дори ми каза, че е единствената ти приятелка преди мен.
Да. Много обичах Мери.
Тя е много специален човек.
Напомня ми за теб.
Обърната е към вътрешния си свят.
Не обича да напуска дома.
Ужасно свенлива е.
Сигурно не обича да се показва.
Това ми е познато.
Дойдох, за да се покажа, и преживяването хич не е приятно.
Това буди гнева ми.
Заслужаваш да бъдеш видяна.
Заслужаваш да те публикуват.
Не е честно това, което търпят жените.
В мига, в който се прочуем дори малко или покажем зачатък на амбиция,
зашлевяват ни в лицето с противни коментари.
Слагат мишена на гърба ни.
Да вървят по дяволите, казвам аз!
Отиди там и бъди царицата на бала. Заслужи го с работата си.
Сам Болс е убеден в качествата ти на писателка.
Благодаря ти.
Хубаво.
Да седнем, време е за лекцията.
Ето я и моята мегазвезда.
Дано оставих добро впечатление.
Шегуваш ли се? Тези хора се чудят как да те възприемат.
Но някога ще се хвалят, че са се запознали с Емили Дикинсън,
преди да стане прочута.
Моля за внимание.
Настанете се по местата си.
Лекторът ни е почти готов.
Ще е чудесно! - Дано е почтено.
Благодаря.
Това има замисъл ли?
УЛ. "ДЖОНСЪН АРЧ", ФИЛАДЕЛФИЯ С ТАЗИ СТРАНА НАГОРЕ
Как сте тази вечер?
Кой от присъстващите знае що е то свобода?
Ела в библиотеката.
Вие? - Да служиш Богу.
Ще те чакам там.
Не.
Свободата е да бъдеш себе си.
Дори да си само млада хубавичка вдовица.
Топло. Но не е това.
Свободата е да захвърлиш оковите
и да кажеш на света: "Виж ме, това съм аз!"
Свободата...
Може да е магия.
Благодаря. - Кой иска да чуе историята ми?
Роден съм в плантация в окръг Луиза, Вирджиния.
Родих се роб.
Не хареса лекцията?
Не, но вече ми е позната.
Гледал съм я три пъти.
Хенри Браун Сандъка обира овации.
Аз пък съм силно заинтригувана, та...
Да, ето я.
Какво е това? - Дикенс.
Чарлс Дикенс ли?
И Дидро.
Гледай. Ти ще се озовеш тук.
Ето тук.
Емили Дикинсън.
Аз ли? - Твоите книги.
Между модерния майстор и Просвещението.
Как ти се струва?
Не знам.
Да, права си.
Мястото не стига.
Ще имаш отделен рафт.
Представи си го.
Имам въображение, но...
Във всичко това има нещо, което усещам почти като забранено.
Забраненият плод има интересен вкус.
Проклетия.
Не е ли красавица?
Печатна машина.
Могъщо нещо.
Да!
Представи си какво можеш с нея. - Надявам се да запалим революция.
Не знам безопасно ли е.
Спокойно, Хенри.
В хамбара се влиза само с мое разрешение.
Лекцията беше смехотворна.
Хати!
"О, сандък! Какво ли има вътре?"
Не знаеха ли, че не възнамерява да бяга?
Беше пиян и заспа.
И това беше преди десет години.
Не може да пуснеш писаниците му във вестника ни.
Яд те е, че го пуснах на първа страница, а теб - не.
Не. Не, и говоря сериозно.
Той е вреден за общността ни.
Хората вече проверяват сандъците.
Един братовчед се пробвал да избяга в сандък със захар.
Буквално се погребал под захарта, но пак го заловили.
Не може да мръдне от Мисисипи. Освен това е с хипогликемия.
Здрасти, Хати.
Това ще те разведри.
Олеле...
Гледай само.
Красота, а!
Благодаря, г-н Дикинсън!
Същински ангел сте.
Остин.
Опитвам се да помогна поне на някого.
Аз съм писателка, но останах без думи.
Г-н Болс.
Пропуснахте лекцията.
Извинявай, Сюзи.
Вече я бях гледал.
Твърде изтънчен сте за нас.
За "Евъргрийнс"? Средището на литературния живот на Нова Англия?
Не, разбира се!
И ще напишете отзив за салона във вестника си.
Да, разбира се.
Читателите жадуват за още подробности за кръга ви.
Всеки иска да посети това място. С най-доброто вино и най-чудесните хора.
И най-добрата поетеса на Масачузетс.
Лекцията беше чудесна.
Това със сандъка ме разтърси.
Ние ще си тръгваме.
Не усетих как лети времето. Благодаря, че дойдохте.
Ще минем край пансиона, ако искате да ви откараме.
Благодаря, но там нямаше места. Ще преспя тук.
Тук ли?
Ще преспи в свободната стая.
За съжаление, по-малката е.
Клара и Ана заеха голямата.
Стига де, мога да спя и в килер.
С Остин сте повече от гостоприемни.
Поне малко да се отблагодарим,
че ни ощастливяваш с присъствието си.
Ще проверя да не би чаровните девойки да са пуснали змии в леглото ти.
Домакински задължения.
Като стана дума за дом...
Ще телеграфирам на Мери.
Много се притеснява, като отсъствам от дома.
Несъмнено.
Ще ми се да се запозная с нея. - Така ли?
Тя страшно ще те хареса.
Дали? - Убеден съм!
Двете с нея сте... необикновени жени.
Моля те, угоди ми.
Как?
Напиши нещо.
Тази нощ.
Ще се опитам.
И знай, че ще бъда точно тук...
Неспособен да заспя
от факта, че съм толкова близо до невероятния ти талант.
Нали?
Лека нощ, поетесо.
Лека нощ.
Скъпа Мери,
понеже нямам ароматни цветя, изпращам сърцето си.
Превод Албена Христофорова