G. E. DICKINSON
SONCE
Kaj pa je, ljubica?
Ne morem pisati.
Madonca. Nisem si mislila, da boš to kdaj rekla.
Odkar sem mu dala svojo pesem.
Komu?
G. Bowlesu.
Pred tremi tedni sem se uklonila.
A ni to grozna beseda?
"Uklonitev." Kot bi me nadzoroval.
Kot bi bil moj gospodar.
Nekatere take stvari vznemirjajo.
Zakaj ne moreš pisati?
Kakšen smisel ima še pisati, če bo tole zavrnil?
Kako veš, da bo zavrnjena?
Saj ne vem.
Ničesar ne vem.
Ne vem, kdaj bom vedela.
Popolnoma sem obtičala.
To je bila velika napaka.
Najbrž je samo še ni prebral.
Zelo je zaposlen. Jo bo že prebral.
Do takrat se bom že zgubala in umrla.
Emily?
Kaj je narobe?
Od zgoraj sem te slišala tarnati.
Prazna sem.
Izsušena. Prazna.
Neuporabna lupina.
Pesniško blokado ima.
Dickinsonova
Marjetica za Soncem tiho gre
Si bratom rekla, da rabimo še eno stranišče?
Ne, gospa.
Od kod pa potem ta luknja?
Morda je to delo naših novih gostij.
Včeraj sta postopali okoli lope z orodjem.
Dekleti ne bi mogli izkopati tako velike luknje.
Ne veste, česa so mlada dekleta zmožna.
Ne moreta več živeti pri nas.
Nista bili Newmanovi hčerki.
Tvoja sestra in svak sta ju grozno razvadili.
Iz Brooklyna sta.
To ni opravičilo.
Počutim se kot ta muca,
ujeta v globoki luknji brez izhoda.
Pa napiši limerik.
Morava se pogovoriti.
Kasneje. Opazovat grem ptice.
To ne more čakati.
Punci sta podivjani.
-Če dovoliva, bosta zažgali hišo. -Pa jima ne dovoli.
Mojo pozornost zdaj zahteva rumenoglavi gozdičar.
Jaz jo potrebujem.
Oče, grem lahko s tabo?
Da zbistrim misli.
Odlična ideja.
Zdravnik ti je odsvetoval sonce.
Mazač je bil.
Pojdiva.
Brata lahko rešita mačka.
Revček. Kako mu je ime?
Mislim, da Bobnač.
O, ne. Tale grize.
Misliš, da starša opazita, da si vedno pri meni?
Ne vem. Naj naju skrbi? Raje nehajva.
-Ne, seksi je. -Ne?
-Rada kršim pravila. -Prav.
-Ne deluje. -Ja.
Daj mi hipec.
-V redu. -Prav.
-Nič se ne zgodi. -Ja.
Morda zato, ker ni prav.
Kako? Ne uživaš?
Uživam. Morda preveč.
Ne bi smelo biti tako. Neprimerno je.
-Ja. -Ne.
Skušam se ravnati po pravilih.
To početi vljudno.
Vsakič, ko ti skušam poljubiti roko, me potisneš na posteljo.
Ne vem. Počutim se izkoriščanega.
-Prosim? -Ja.
Sovražim, če mi ženske dajo tak občutek.
Da hočejo samo moje telo.
Katere ženske?
Čakaj.
Govoriš o Loli?
Mojbog.
Ko zaslišim njeno ime, se spomnim na vonj cirkuške barve,
tlesk njenega biča in opolzke gibe njenega...
-Kaj? -Pajkovega plesa.
Pajkov ples?
Sploh ni bila izučena plesalka. Niti veščin ni imela.
-Mi poveš več o pajkovem... -Poslušaj.
Mislim, da greva prehitro.
Nisem se zato vrnil. To je Nova Anglija, ne Divji zahod.
Ne morem...
Ne bi se mogel spet zaljubiti v dekle, kot je Lola.
Tega nimam v sebi.
Zato sem prišel pote, Lavinia.
Mama mojih otrok boš.
Niti zaročena nisva.
Drek.
Imam idejo.
Poglej gor.
Mavrični muhar.
Modra šoja. Tamle.
Tja poglej. Tam je.
Ja.
Ti tole pomaga?
Pri čem?
Se počutiš bolje?
Ne.
Še vedno sem slabo.
Je spet zaradi vida?
Ja, zaradi moje kreativne vizije.
Ničesar ne vidim.
Mislil sem, da je navdih stalen.
Ja. Zdaj me je zapustil.
Rad bi ti pomagal, toda...
Nikoli nisem imel takih vizij.
Severni kardinal.
Tam je neverjetna ptica.
Kje? Katera?
Poglej tja. Tvoj brat.
Hecno glede lubja je...
Živjo. Oče.
Naj te predstavim.
Kdo je to?
Poseben gost Zveze za okrasna drevesa Amhersta.
Gospod Frederick Law Olmsted.
Olmsted.
To je človek, ki načrtuje park sredi New Yorka.
G. Olmsted, park bo menda čudovit. Kako ga boste imenovali?
Najbrž kar Centralni park.
Odlično. Res odlično.
V redu je, ni pa odlično.
Veš, kaj še načrtuje?
Kaj?
Središče Amhersta.
Noro.
Beži no.
Zbežim naj?
Ne, dobri mož. Ravno nasprotno.
Poglobiti se moram v to.
Glejte. To je njegov proces.
Pridem nekam in poslušam.
Ne govorim s krajem,
ampak kraj z mano.
In kaj pravi?
Nič še nisem slišal. Nisem imel časa.
Ja.
Tu stojiva že eno uro.
Kaj je ena ura?
V mogočnih razsežnostih vesolja ena ura ne pomeni nič.
Odpovedati se moramo uram.
Narava ima svoj čas.
Moram na potep.
Je eden najzanimivejših ljudi, kar jih poznam.
Ustvarjalni genij. Odlična pridobitev za Zvezo.
Z njim grem.
Čakaj. Kaj počneš?
Lahko mi pomaga.
Mislil sem, da ti jaz!
Gospod Olmsted.
Nekoristen oče sem.
Ne govori tega.
Vzgojil si tri dobre otroke.
Daj, no.
Vsi se držite za slamice.
Zdaj imamo še dve na grbi.
Misliš najstnici.
Ja.
Newmanovi dekleti.
Grdo se obnašata in mama je nezadovoljna.
Imam idejo.
Kaj pa?
Posvojil ju bom.
Prosim?
Rad bi ju posvojil.
Smilita se mi, pa še veliko prostora imamo.
Zgoraj je otroška soba.
Včasih je v hiši zelo samotno.
Si prepričan?
Vsaj to lahko storim.
Z njuno dediščino plačujemo stroške.
Res je, in mami bi zelo odleglo.
Tega si zelo želim. Vzel ju bom.
Prav. Problem rešen.
Hura.
Še Sue moram povedati.
Urejanje parka je zame kot slikanje, pisanje igre ali pesmi.
Pesmi? Res?
Nobene razlike ni.
Umetnik sem. Skladatelj.
Moje platno je zemlja, verzi pa so iz naravnih materialov.
Ta skala, na primer...
ima pravo sporočilo.
O, ne!
Kaj je?
Ta rožni grm je grozen.
Kaj je narobe z njim?
Iskreno povejte.
Bi ob tem grmu sedeli z občutkom miru?
Morda.
Morda ne zadostuje.
Ne. Grm mora proč.
Počakajte. Naj poskusim.
Povejte...
Bi sedeli ob tem grmu s knjigo
in se počutili nemoteno od sveta?
Bi začutili zdravilno moč po vsem tem oglušujočem urbanem življenju?
Čakal bom, dokler bo treba.
Odkrita bom. Ne.
Grm mora proč.
Kaj naredite, ko ne veste, kaj bi naredili?
-Ko ne vem? -Ja.
Počakam.
-Kako dolgo? -Tole je lepo.
Kolikor je treba.
Mesece, leta.
Ste pa potrpežljivi.
Ustvarjam umetnost, ki traja stoletja.
Generacije bodo uživale v tem.
Moji parki lahko rešijo demokracijo, zato...
ne smem hiteti.
Ali kdaj obtičite?
Ne, to zavračam.
Poglejte tole.
Ena najlepših navadnih tis, kar sem jih videl.
Navadna kaj?
Te žive meje.
Toda, ali so v sozvočju?
Se zlahka raztezajo kot greben vala?
Te napolnijo z radostjo?
Amerika, dežela svobodnih,
kjer so vsi enakopravni.
Pojdiva pogledat.
Kaj?
Kaj...
Mojbog.
V luknji sem.
Halo!
Halo?
Za božjo voljo.
Halo!
V luknji sem!
Lahko to verjameš?
Sam piše, da je bil na zabavi v Great Barringtonu,
kjer jim je predaval frenolog.
Torej so začutili njegove bule.
Frenologi so zelo popularni.
Moramo korak naprej.
Ne more me prekašati zabava v zahodnem Massachusettsu.
Poznam gostiteljico. Niti črkovati ne zna besede frenolog.
Sue!
Tukaj si. Čudovito novico imam.
Kaj pa je?
Clara in Anna Newman, moji čudoviti sestrični,
bosta živeli pri naju v Evergreens.
A ni to čudovito?
Kaj pa govoriš?
Da bova tema revicama nudila dom.
Lahko posvojiš sestrični.
Sploh me nisi vprašal.
Nočem ju tu.
Nimata kam iti.
Siroti sta. Brezdomki.
Kot ti, preden si postala naša.
Samo tega si želim. Živa opomina na mojo grozno preteklost.
Sue... Imej malo sočutja.
Zakaj ju hočeš?
Zato...
Hočem otroka.
Austin.
Hočem otroka, obljubil pa sem ti, da ga ne bom zahteval od tebe.
Zame je to priložnost
postati oče tema deklicama in izpolniti obljubo tebi.
Ti pa si mi dolžna, da se tega veseliš.
Očitno si se že odločil.
Torej je urejeno.
Pripravi otroško sobo.
O, blagoslovljen naj bo ta dan
Na pomoč!
Halo?
Sem Edward. V luknji sem.
Edward?
Halo!
Halo?
Edward?
Si ti, draga?
Živjo.
Našla si me. Hvala nebesom.
Padel si v luknjo!
Vem. V luknji sem. Spravi me ven, za božjo voljo.
Pomagaj mi, ženska.
Kaj počneš? Ne.
Primi me.
V redu je.
Kaj si storila?
Oprosti, toda morava se pogovoriti.
Če ti je všeč ali ne.
Zdaj res ni pravi čas.
Je. Ne moreš se mi izogniti.
Ne izogibam se te, mati.
Če mi še enkrat rečeš mati, prisežem,
da naju bom oba pokopala tukaj.
Ljubi bog. Kaj ti pa je?
Zanima me, kaj nameravaš z Newmanovima hčerkama.
Urejeno je.
Govoril sem z Austinom. On ju bo vzel.
-Res? -Ja.
Poslušam te, pa čeprav misliš, da ne.
Tega ne pokažeš dovolj.
Jezna si zaradi kravjega bala.
Oddolžil se ti bom.
Minili so že trije tedni.
Zaposlen sem.
Dovolj imam tega.
Otroci so odrasli.
Čas je, da ponovno odkrijeva
strast iz najine mladosti.
Ko se nisva ljubila samo po balu.
Ampak tudi na božič in veliko noč.
Še veš, kako drzna sva bila?
Ko sva Lavinio spočela sredi belega dne?
Ali ko sva se pretvarjala, da sva v hotelu?
Lepa si bila.
Zakaj tega ne počneva več?
Kaj naj rečem?
Postarala sva se.
Vau.
Nisem vedela, da so žive meje tako visoke.
Ali tako dolge.
Morda sva se izgubila.
Odlično. Upal sem, da se bova.
Res?
Ja. Saj to je bistvo.
Se ne maraš izgubiti?
Ne vem.
Izgubljeno se počutim, ko skušam pisati.
Vidim samo prazen papir, ki strmi vame.
To ni znak izgubljenosti.
Pomeni, da se zelo zavedaš sebe in hrupnega sveta okoli sebe.
Da si tako osredotočen na nekaj, da se izgubiš v tem.
Izgubiš občutek za čas, prostor in ljudi.
Samo ti in tvoj tok. Gotovo si to že izkusila.
Sem.
Toda nič več.
Potem se moraš povsem izgubiti.
Pridi. Pojdiva globlje v gozd.
Lola.
Lola Montez.
Ime mi je Lavinia, toda ti...
me lahko kličeš Lola.
Kliči me Lola.
Plešem pajkov ples...
Ne!
LAVINIA DICKENSEN POROČI SE Z MANO
Kaj praviš, punči?
-Skazil si lastnino mojih staršev. -Vem.
Pozabil sem, da je treba dekle neprijetno presenetiti,
če naj privoli v poroko.
Mislila sem, da sem ugrabljena.
Torej je vžgalo.
Zdaj me ne moreš zavrniti.
Ne pred vsemi temi ljudmi.
Reci ja. Reci ja.
Kako si jih prepričal v to?
Poslovnež sem.
-V redu, ampak... -V redu?
V redu?
V redu! Rekla je v redu!
Neskončno me boš osrečila.
Jane, pogrešaš moža?
Abby.
Torej sva zdaj tukaj.
Anna. Clara.
Dobrodošli v Evergreens.
Vzel bom vajini torbi.
Sta lačni? Kaj lahko naredim, da vama bo prijetno?
Če bosta kaj potrebovali, povejta.
Kul stric, bratranec, krušni oče, prijatelj.
Sva se že dovolj izgubila?
Ne vem. Si začutila pesniški navdih?
Ne.
Za urednika gre.
Dala sem mu pesem.
Zdi se, kot da ima moje življenje v svojih rokah.
Kot bi bila marjetica, on pa sonce,
in brez toplote njegove odobritve ne morem rasti.
To pa ni dobro.
Mnenje je minljiva reč.
Grozna motnja lepote tvoje umetnosti.
Potem pa si sploh ne bi smela prizadevati za občinstvo.
Morda je slava...
nevarna.
Eno pesem sem dala enemu človeku in zdaj imam pesniško blokado.
Občinstvo je nepomembno.
Delo samo je darilo, ne pohvala.
Če to razumeš, razumeš mojstrstvo.
Prav imate.
A kako naj to storim?
Preprosto je.
Ne bodi marjetica, ampak sonce.
Si slišal?
Nisem več marjetica.
Gospod Olmsted?
Trdno stoj.
V redu. Splezaj gor in ven, ženska.
Ne vpij name in me čvrsto drži.
Ničesar ne vidim! Glavo imam pod tvojim krilom!
Skrajni čas.
Kaj si rekla?
-Potisni. -Prav.
Še enkrat potisni.
Prav.
V redu.
Em.
Tako. Daj mi zdaj roko.
Kam greš?
Dober pogovor, Edward.
Em!
Kam greš?
Hej!
Sonce sem.
-Sonce sem. -Emily! Tukaj si.
G. Olmsted, ste vi?
Sam. Mojbog.
Emily. Povsod te iščem.
Res?
Tako sem se bala.
Kot bi mi misli okupirala zgolj misel,
ali ti bo moja pesem všeč ali ne.
Ni se ti treba bati.
Čudovito novico imam.
Res?
Prebral sem pesem.
Imenitna je.
Izjemna je.
Objavil jo bom.
Objavil te bom.
Moja mala marjetica.
Kaj je narobe?
Morala bi biti vesela.
Vem.
Danes sem bila tako izgubljena.
Ni ti treba skrbeti.
Ko si slaven in te vidi ves svet,
se ti ni treba nikoli več počutiti izgubljen.
Poglej.
Fino, da ima Maggie toliko bratov,
sicer ne bi prišel iz tiste luknje.
Škoda, da so bili tako hitri. Še nekaj ur ti ne bi škodilo.
O, najina boljša hčerka.
Lepa in zaročena Lavinia.
Se strinjata z mojo poroko s Shipom?
Rekel je, da sta privolila, toda nisem prepričana...
Seveda sva privolila. Zdi se nama dober fant.
Kajne, Edward?
V redu je.
Zelo čeden je.
In snubitev. Mojbog.
Tako romantično.
Ko bi kdo kaj takega storil zame.
Zelo lepo sem te zasnubil.
Napisal si mi pismo,
koliko masla bom potrebovala na mesec, in še:
"Predlagam varčno in razumno sopotništvo."
Ljudje različno izražamo ljubezen.
Zelo sem vesela zate, Vinnie.
Resnično.
Jutri zjutraj bova pregledali robčke za balo.
Ne vem, če se hočem poročiti.
Lavinia, za mano je naporen dan.
Poročila se boš z njim. Lahko noč.
Ti otroci me bodo pokopali.
Prevedla Lidija P. Černi