Felkelt hát.
Jézusom, mennyit nyom ez a valami?
Vagy tíz kilót.
- Hatalmas. - Köszönöm.
Kóstoljátok meg!
Nehogy! Eszetekbe ne jusson!
A bírálók pontokat vonnak le, ha nem érintetlen.
Ezért sütöttem kettőt. Maggie a konyhában helyezte biztonságba.
Majd' sérvet is kaptam, mire feltettem az asztalra.
Az idei sütiversenyben semmit nem bízok a véletlenre.
Tavaly katasztrófa volt.
Második lettél!
Erről beszélek.
Ez még egyszer nem fordulhat elő!
Én nyerem meg a versenyt.
Mindenki megkóstolja, és megmondja a frankót.
Piaíze van.
Mert egy hónapig állt brandyben.
Nyomokban aszalt gyümölcsöt is érzek.
Az a két kiló mazsola lesz.
Nekem picit tojásos.
Hogy érti, anyám?
Úgy, hogy tojásíze van. Picit.
És az rossz?
Nem, dehogyis.
- A tortád tökéletes, drágám. - Úgy jó, ahogy van.
Tökéletes!
Ez a beszéd!
Készülhet a város egy ragacsos, nedves, jól megfűszerezett seggberúgásra!
Illó ebéd a hír
Rémesen hangosan csámcsogsz.
Mert anyád süteménye állati jó.
Köszönöm, Mr. Shipley.
Édesanyád igazi példakép.
Maga jóval kellemesebb ágyrajáró, mint vártam.
Remekül beilleszkedett a családba.
Jómagam is így érzem.
Eljött hát a nagy nap!
Ma van az Amhersti Marhaparádé!
Ti meg még mindig reggeliztek?
Mozgás, már mindenki ott van!
El akarjátok múúúúlasztani?
Tehenes szóvicc.
- Austin! Az irodámba! - Apám, szombat van!
Nekünk meg dolgunk.
Ó, Maggie!
Csak szólni akartam, hogy ma estére kimenőt kapsz.
Köszönöm, asszonyom!
Kedves, hogy észrevette kínzó hátfájásom!
Dehogy vettem.
Ma van az Amhersti Marhaparádé.
Ami különleges este Edwardnak és nekem.
Hogy mondja?
Nos, évről évre, a marhaparádé estéjén Edward és én...
romantikázunk.
Csak jól hallottam.
A marhaparádé nagyon felizgatja.
Szerintem eleget hallottam, asszonyom.
Évente egyszer.
Óraműpontossággal.
Hanyagolhatnánk a részleteket?
Ügyvédi irodám társtulajdonosaként,
valamint felnőtt férfiként, aki saját házának ura,
feltételezem, tisztában vagy a családi költségvetés helyzetével.
- Hogyne. - Nos, akkor azt is pontosan tudod,
hogy jelentős tartozást halmoztunk fel.
Tartozást?
Á, a tartozás!
Igen. A vasúti befektetéseink, a tőzsdekrach,
nem beszélve a házad építésére költött rengeteg pénzről.
Amit visszafizetek.
Tudom, fiam, hogy ez a szándékod,
de ennek a napja egyre inkább a távoli jövő ködébe vész.
Ami pedig feleséged pazarlását illeti...
Sue szereti költeni a pénzt.
Ezt én is észrevettem.
Eddig nem volt rá lehetősége.
És nagyon is jól áll neki a gazdagság.
Közel sem vagyunk olyan vagyonosak, mint Sue hiszi.
Nem vagyunk? Azaz, nem, nem vagyunk.
Nem hát.
Viszont híreket kaptam.
Igen...
Bácsikád, Mark Newman, elhalálozott.
Tök szívás.
- Éppen ellenkezőleg. Jó hír. - Ó, szóval a halál az jó.
Ebben az esetben igen, mivel te vagy a hagyaték kezelője.
Ami azt jelenti, hogy számos kiskapun át,
- melyek mind törvényesek persze... - Valóban?
Igen. Így új bevételi forrásunk lehet adósságunk rendezésére.
Egy apró kitétellel.
Ami némi erőfeszítésre késztet minket.
El kell helyeznünk a házunkban az elhunyt egy-két vagyontárgyát.
Király. Ezek szerint már megvan a terve, apám.
Nekem pedig nem kell gyeplő alatt tartanom a költésemet a marhaparádén.
Gyeplő?
- Lovas szóvicc, megvan? - Nincs.
Mellesleg, apám, hatalmas megtiszteltetés cége részesének lennem.
Igen...
Ne böködj már azzal a villával!
Te meg? Kóstold meg a tortám!
Mondd, hogy ízlik!
Elég kemény volt ez a faterral.
Minden oké?
Franc tudja, elbambultam.
- Figyu! - Mi van?
Irány a marhaparádé!
Jóhogy!
AMHERSTI MARHAPARÁDÉ
TENYÉRJÓSLÁS
MENNYEI MOSÓ MISKULANCIA
Remekül működik.
HALÁSZD LE AZ ALMÁT
OSZTRIGA
Edward, nézd, osztriga!
- Vitetek belőle ma estére. - Nagyon helyes.
- Te valódi tengerész vagy? - Aha.
Amerikai őslakos és tengerész. Ez tök érdekes.
Igazság szerint ebben a korban sokunk állt matróznak.
Király.
Hé, haver!
Le ne nyúld a csajom!
- Lenyúltad a hazámat! - Ship!
Bocs!
Ne legyél maradi!
Nem fogsz bezárni, mint egy közönséges sertést!
Nem sértés!
Miért gáz, ha régimódi vagyok?
Miért kéne leszámolni a hagyományokkal?
A férfiak és a nők nem egyformák.
Ez egy biológiai tény.
Másban vagyunk jók.
És ez így csodálatos.
Ez most hogy jön ide?
FRISS OSZTRIGA
Elnézést!
Jön a másfél kilós csoda!
Jesszusom! Kezdődik a sütiverseny!
Említettem, hogy brandyben ázott egy hónapig?
Túlspilázásból jeles.
Jane, te nem neveztél idén?
Nem. Kissé lefoglal a gyász.
Remekül festesz, Lavinia!
Jesszusom, itt vannak a bírák!
Azóta nem láttam, hogy beengedett a konyhakertjébe.
Cserébe maga meg szifiliszt hagyott nálam.
Mit kell tudni erről az almabortortáról?
Várjunk csak, hol a mazsola belőle?
Anélkül lehet-e egyáltalán ilyet sütni?
Képtelenség volt beszerezni. Minden szatócs kifogyott belőle.
Micsoda meglepetések várnak ránk!
Hatféle lisztet használtam a sütéshez.
- Inkább keksznek nézném. - Én azt, aki mondja!
Evelina Dickinson.
- Emily. - Hát persze.
Mit sütött nekünk ma?
A karibi fekete torta saját variánsát.
Egy kiló cukor és egy kiló vaj van benne.
Ízfokozónak borjúfaggyút kevertem bele.
Aztán egy szerecsendiót, 19 tojást, két és fél kiló mazsolát,
fél kiló ribizlit, citromhéjat az ízéhez,
és egy hónapig brandyben érleltem.
A recept két hetet írt, de megdupláztam.
Full kattant.
Van kérdésük?
Most így hirtelen egy sem.
Inkább megkóstolnánk.
Te is senki vagy?
Ki vagyok én?
Életemben nem ízleltem ehhez foghatót.
Ez a kanca pompás.
Tökéletes lenne az istállónkban.
Jaj, hát csikó is van vele! De kis szép vagy te is!
De aranyosak!
Vegyük meg mindkettőt!
Figyu, Sue...
kérdeznék valamit.
Ha az a kérdés, akarom-e a lovat, a válasz: persze, hogy akarom.
Nem, valami olyasmit, amit régóta fel akartam hozni.
Tettem neked egy ígéretet, és meg is akarom tartani.
De egyre nehezebben megy.
Austin, mire célozgatsz?
Azon tűnődtem,
hogy hajlandó volnál megpróbálni?
A gyereket.
Megesküdtél, hogy nem ezért vettél el.
És ez így is van.
De úgy érzem, valami hiányzik az életemből.
Nem szeretnél gondoskodni valakiről?
Gondoskodj rólam!
És vegyél nekem egy új lovat!
És az Amhersti Marhaparádé sütimestere...
idén Miss Emily Dickinson!
Full rasszista sütiverseny, bravó.
Ez az, bazmeg!
Meg is érdemlem! Egy hónapig ázott brandyben!
- Az egyik zsűritag a nénikéje. - Meg volt bundázva.
Szép volt, Emily!
Te miért nem sütöttél?
Szeretném megköszönni Maggie cselédemnek, aki végig támogatott.
- Ez nem... - Nincs beszéd!
De írtam is egyet!
Az idei verseny nyertesének a neve
és a recept a Springfield Republican holnapi számában olvasható.
És ha már ennél a remek lapnál tartunk,
úgy látom, illusztris főszerkesztője megérkezett körünkbe.
Hölgyeim és uraim, Mr. Samuel Bowles!
Üdv, Amherst! Örülök, hogy itt lehetek.
Mr. Bowles, kérem, kóstolja meg a nyertes tortát!
Szóval ön nyert?
Jöjjön, Bowles! Egy falatot!
Arra semmi szükség.
Ne már, baszki, kézzel esik neki?
Lássuk csak!
Átkozottul jó lett!
Nagyszerű!
Ez az, Emily!
Természetesen az alapokat tőlem sajátította el.
A sallangokat már ő tette hozzá.
Kérnek még teát?
Lassan idő van!
Edward! Vendégeink vannak!
Bírjon magával!
Emily, a tortád állati finom!
Köszönöm, Jane.
- A legjobb, amit valaha ettem. - Megszállottja lettem.
Köszönöm!
Tavaly nem ugyanezt mondtad?
A tavalyi torta semmirevaló volt.
De most komolyan. Az a torta szar volt.
Mindenki azt mondta, "hű, de fasza", de őszintén szólva tré volt.
Ja, aki sütötte, jobban teszi, ha öngyi lesz.
Az lett.
Hogy mi?
Lizzie, a tavalyi nyertes.
Idegösszeomlása volt, és végzett magával.
- Tényleg! - Aha.
- Hallottam a sztorit. - Rémes!
A hírnév szállhatott a fejébe.
Mindegy. A kuzinomnak van egy malma, majd összehozlak benneteket, Emily.
És a cikkben majd megemlítheted, miért sütsz az ő lisztjével.
Ezt a habverőt használtad a tortához? Eladhatom?
Benevezel a provincetowni versenyre?
Nem, ez tényleg csak egy...
Hogyne nevezne!
Ott leszünk az összes marhaparádén.
Boston, Providence, New Haven.
- Tényleg? - Letaroljuk a partot.
Igazítsd meg a szalagot, drágám!
Torta!
Gratulálok!
Köszönöm!
- A neved bekerül az újságba. - Aha.
Nem gondolod, hogy kissé abszurd az egész?
Abszurd?
Hogy cukrászként fognak emlegetni, nem költőként.
Torta!
Maga mit keres itt?
Lám, lám, Amherst celebcukrásza.
Kérem, ezt ne!
Azt szeretném mondani,
- hogy átgondoltam, és nem akarom, hogy... - Az apjához jöttem.
Az apámhoz? Minek?
Befektetőket keresek az újságomhoz.
És már itt is van, akit keresek.
Üdvözlöm, jóember.
A The Springfield Republican főszerkesztője. Sam Bowles.
Örvendek, képviselő úr.
Már felhagytam a politikával.
Nos, volna egy javaslatom.
Leülhetnénk megbeszélni?
Ne most, sietek! Menjen be, egyen tortát!
Nos, ha már itt vagyok, letudhatnánk az interjút is.
- Milyen interjút? - Az újságba.
A recept mellett jelenik majd meg, kis színes anyag.
"Tíz dolog, amit nem tudott Emily Dickinsonról."
Keltünk egy kis felhajtást.
Jöjjön, lejárjuk a tortát.
Csak pár vicces infó kellene.
Vicces infó. Vettem.
A vörösbegy a feketerigó és a fülemüle rokona is.
Nem a madarakról, magáról!
Nem akarok magamról beszélni.
Rendben, akkor...
beszéljünk rólam!
Mit akar tudni?
Milyen főszerkesztőnek lenni?
Izgalmas. Nincs megállás.
Mindig a dolgok közepében vagyok.
Egész nap dolgozom, néha éjjel is.
Rohanás egyik sztoritól a másikig. A tények nyomában.
Ha találkozom valakivel, az első kérdésem, hogy van-e valami híre.
Így találtam magára is.
Hogyhogy?
Suzie leveléből,
amiben meghívott az estélyére.
Megkérdeztem, ki lesz még ott.
"Kire kell odafigyelnem?"
Erre azt írta vissza, hogy van egy költő.
Miattam jött Amherstbe?
Volt azért még oka.
De maga kíváncsivá tett.
Mindig is érdekeltek az új hangok.
De a magáét még nem hallottam.
Ez igaz.
A tortáját már kóstoltam, de a verseit nem olvastam.
Kicsit szégyenlős vagyok.
Azt látom.
Maryre emlékeztet.
Milyen Maryre?
Mary Bowlesra. A feleségemre.
Ja, hát persze.
Nagyon hasonlóak.
Intelligens.
Intuitív.
Tényleg észrevesz mindent.
De ez átok is, mert az élet sötét oldalát is látja.
Ez ismerős.
Értem.
Nem könnyű neki.
Csodás nő, félre ne értse, de...
Túlgondol mindent.
Tudja, mire gondolok?
Azt hiszem.
Ez meglehetősen furcsa.
Nem ismerem, de úgy érzem, mégis.
De lehet, hogy nem is.
Az emberek csalárdak.
Nos, ha valóban olyan különleges, mint Suzie állítja, azt ki fogom deríteni.
És ha nem akarom?
Ha nem érdekel a hírnév?
Imádom ezt a megjátszott szerénységet.
Kifinomult hölgyek sajátja.
Felőlem folytathatjuk.
Tegyen csak úgy, mint egy szégyenlős kislány!
Én eljátszom azt az alakot, aki kiszakítja az ismeretlenségből.
Mint ezt a virágot.
De a viselkedése...
Nagyon 1840-es évekbeli.
1859-et írunk, bébi!
Nyakunkon a 60-as évek.
Tisztában van azzal, hogy érdekes pasi?
Drágáim!
A pezsgő ott van hátul. A Baccarat-poharakból igyanak!
Most jött meg a szállítmány a franciáktól. Mennyei a megmunkálásuk.
A gazdálkodás hidegen hagy, de egy másik lóra nagy szükségünk van.
A technológia rohamosan fejlődik.
Ó, tudom! Hallott már a Morze-jelekről?
Hogy hallottam-e? Anyanyelvi szinten ismerem.
Részvétem a férjed miatt.
Semmi bajom, tényleg.
A babámba vagyok szerelmes.
Ó, ez olyan szép!
Elnézést a zavarásért! Az új ló már az istállóban áll.
Köszönöm, Henry!
Vettél neki még egy lovat?
Bármit, amit csak kitalál.
- Szabadságot a csuklónak! - Pontosan.
A bő ruhaujj új értelmet adott az életemnek.
Henry, várjon!
Ez a magáé.
Miért adja?
Hogy arra költse, amire szükséges.
Biztos nekem szánta?
Kérem, vegye el!
Végre olyan dologra akarok költeni, ami számít is.
Ezt nagyra értékelem.
Ez meg mi volt?
Ja, semmi.
De maradjon kettőnk közt, jó?
Bízhatsz bennem, Austin.
Hozhatok egy pohár bort?
Izé, az özvegyek piálnak?
Rengeteget.
Ideje indulnom.
- Nem került sor az interjúra. - Nem.
De sebaj.
Nem szeretném, ha a nevem
az Amhersti Marhaparádé sütimestereként maradna fent.
Hanem? Mit szeretne?
Illó ebéd a hír
Ez jó.
Ez most jutott eszébe?
Aha.
Igen, egy vers formálódik a fejemben.
Mármint most?
Általában folyamatosan. Nincs megállás.
Mondja el nekem!
Illó ebéd a hír
Egyszer csak itt terem
Mozgó fogás az Asztalon
De másodszorra nem
Folytassa!
Belenéz...
A varjú belenéz
Csak krákog gúnyosan Elröppen ő ezt
Nem eszi...
Az ember belehal.
Sokkal jobb, mint a tortája.
Erre!
A szalonban vagyok.
- Ez meg mi? - Az...
meg mi?
Anna és Clara.
Mark Newman lányai.
Apjuk nemrég hunyt el, így ők ketten és az örökségük is ránk szállt.
Lányok, köszönjetek szépen a nénéteknek!
Hol az ágyunk? Ajánlom, hogy kényelmes legyen!
Vagy felgyújtom!
Bajban vagy.
Mit keresel te itt? Ki vagy te?
Senki vagyok.
Figyelmeztetést hoztam.
Ide hallgass, Emily Dickinson!
- Szóval, tudod, ki vagyok? - Pedig nem kéne.
Nem lehetsz ismert, megértetted?
Nem. Egyáltalán nem.
Emily, ne kergesd a hírnevet!
És ne bízz másokban, kik helyetted űzik!
Nem őszinték.
A hírnév sem az.
Kihasznál majd téged.
És elpusztít.
A feliratot fordította: Varga Attila