[runā sieviete] Emīlija Dikinsone piedzima 1830. Gadā Amerstā, Masačūsetsas štatā.
Visu mūžu viņa nodzīvoja tēva mājās.
Mūža nogalē viņa reti pameta savu istabu.
Izņemot dažus, pārsvarā anonīmus, darbus, viņas dzejoļi netika publicēti.
Pēc viņas nāves dzejoļi tika atrasti.
Tie ir savdabīgi un valdzinoši.
Gandrīz 2000 dzejoļu, noslēpti viņas lādē.
[projektora klakšķi paātrinās un izgaist]
[elso]
Hm...
[švīkst zīmulis]
[pie durvīm klauvē]
- [sieviete] Emīlij! - [klauvē vēlreiz]
- Emīlij, mosties! - [turpina klauvēt]
Ak!
Tev jāatnes ūdens.
Ir četri no rīta, Lavīnij.
Es rakstu.
Māte saka - tas jādara tev. Es sanesu vakar.
Kāpēc Ostins to nedara?
Ostins taču ir zēns.
Kāds stulbums!
DIKINSONE
PIE NĀVES DOTIES NEPRATOS
Pie Nāves doties nepratos -
Nepratos...
[skan "Off the Radar"]
[zviedz zirgs]
[ļaudis tērzē]
[dziesma turpinās]
To ūdeni vajadzēja jau pirms stundas.
Kur tu biji?
Ak, Emīlij, tie spaiņi ir pustukši.
Tu visu esi izšļakstījusi.
No tevis nav nekādas jēgas. Nekādas.
Vai nevar pieņemt kalponi?
Nekādā gadījumā.
Mums ir seši zirgi. Varam atļauties arī kalponi.
Ņem, Vinnij! Puķe.
Man?
Kad tavs tēvs mani apprecēja,
es teicu, ka būšu labākā saimniece visā Hempšīras grāfistē.
Nē, visā Jaunanglijā.
Es labāk noberzīšu ādu no rokām nekā pieņemšu kalponi.
Un es audzinu jūs tā, lai jūs būtu tādas pašas.
Bet es negribu...
Kādudien tu būsi laba saimniece, Emīlija Dikinsone.
Tagad tev jāiet saģērbties.
Pie tevis nāks vēl viens kungs.
[nostenas] Kungs?
Mamm, nē!
Viņš varētu kļūt par tavu vīru.
Tik romantiski.
Un netaisi tādas muļķības kā pagājušo reizi.
Es pienesu ziedojumu.
Tu nabaga vīram iemeti klēpī beigtu peli.
Jā.
Kā kaķis.
Tu neesi kaķis, Emīlij.
Nē.
Diemžēl esmu sieviete.
Tie plāceņi ir preciniekam.
Kāpēc man nav neviena precinieka?
Jo necenšos tevi izprecināt. Tev saimniekošana padodas ļoti labi.
Man jānomirst vecmeitās tāpēc, ka varu atnest ūdeni?
Dzīve nav taisnīga, Lavīnij.
[tikšķ pulkstenis]
[atskan rūciens]
[ierauj elpu, iekliedzas]
Sveiki!
Emīlij, izbeidz!
Sveika, Emīlij!
Paskat tik!
Džordž!
Sveiks!
Vai esat jau pazīstams ar manu meitu?
Tas ir Džordžs. Viņš ir Literātu klubā kopā ar Ostinu.
Mēs bieži pavadām laiku kopā.
- Es tikko stāstīju Džordžam, - [rokā grab tasīte]
cik tu būsi laba sieva.
Cik taupīga un akurāta tu esi visos darbos.
Jā, esmu īsts ķēriens.
Sēdi, kā dāmai pieklājas!
[noelšas]
Džordž, vai varam iziet parunāt?
- Protams! - Lieliski.
Mēs būsim uz lieveņa. Neizspiego mūs!
Ak! Jā.
[aizveras durvis]
Tu taču zini, ka es tevi neprecēšu.
Nekad nesaki "nekad", Emīlij!
Kā tu raksti savā dzejolī: "Man Māju vietā - Iespējas."
Jauki.
Man patīk, ka mani citē.
Kāpēc tu mani neprecēsi?
Tu nesaproti. Es nevienu neprecēšu.
Tava māte saka ko citu.
Man ir viens mērķis uz šīs zemes -
kļūt par labu rakstnieci.
Vīrs tam pieliktu punktu.
- Es nepieliktu. - Mm.
Tā tu saki tagad.
Bet pamazām pieliktu gan.
Es tevi neprātīgi mīlu.
- Žēl gan. - Vai ir kāds cits?
Jā, vispār ir gan.
Kurš? Es viņu nogalināšu.
Tu nevari viņu nogalināt.
Viņš ir Nāve.
Kas?
Es mīlu Nāvi.
[Emīlija] Viņš katru nakti vizina mani savā karietē.
Viņš ir tāds džentlmenis!
Ellīgi seksīgs.
Tu esi tik dīvaina!
Kāpēc tu man tā patīc?
Es tevis dēļ izdarītu jebko.
Kaut ko tu tiešām varētu izdarīt.
Saki!
Tu taču vēl esi literārā žurnāla redaktors?
Nu, līdzredaktors.
Bet jā.
Es gribu, lai tu publicē šo.
O!
Tu beidzot ļauj publicēt savu dzejoli?
Neesmu droša, vai tas ir gatavs, bet jā - es...
Šis ir īstais brīdis. Mums ir brīva vieta jaunajā numurā.
- Tiešām? - Es varu to ielikt.
To drukās jau rīt.
- Rīt? Tiešām? - Jā.
Visi zinās, kas ir Emīlija Dikinsone.
Bet paga...
Kas ir?
Nevar drukāt manu vārdu.
Kāpēc ne?
Tēvs neatbalsta to, ka sievietes publicējas.
Nu beidz!
Tas ir muļķīgi.
Tu esi ģeniāla, Emīlij. Viņam tas jāatzīst.
Vai nevarētu ielikt tikai iniciāļus, "anonīms" vai ko tādu?
Nē, nekādā ziņā.
Tu esi pelnījusi atzinību.
Tev nevajadzētu piekāpties tēvam.
Zini ko?
Lai iet. Lai iet!
Publicē to ar manu vārdu!
Paldies, Džordž.
Katrā laikā, mis Dikinsone.
[noklepojas]
Tas bija šausmīgi.
Jā, Emīlij.
Tu atkal visu sabojāji.
Viņa nesabojāja. Viņi skūpstījās. Es redzēju.
Skūpstījās?
Ak kungs, kas ar tevi notiek?
Tu pati mani visu laiku met priekšā šiem vīriešiem.
Es tevi nemetu.
Met gan. Tas ir pazemojoši.
Tu mani iesmērētu gan atraitnim, gan kroplim. Jebkuram, kas ņemtu.
Visa Amersta zina, cik ļoti tu gribi tikt no manis vaļā.
Par ko tāds satraukums?
Māte atkal cenšas no manis atbrīvoties.
Es apprecējos 18 gados, Emīlij. Ir pēdējais laiks tev iziet pie vīra.
Un izvākties, tu gribi teikt?
Jā, tā notiek, kad meitene apprecas.
Kāpēc nevienam nerūp, vai es tikšu pie vīra?
Emīlijai neviens nav jāprec, ciktāl tas attiecas uz mani.
[Emīlija nopūšas]
- Paldies, tēt. - [tēvs] Mm.
Jēziņ, vismaz kāds te necenšas mani izmest no ģimenes.
Tad tu viņai ļautu palikt mūsu mājā līdz pasaules galam?
- Caurām dienām neko nedarot? - Es daru daudz ko.
Ak tā. Piemēram?
Es atradu tās putnu ligzdas.
[tēvs] Labi, dāmas, laiks nozust,
lai es varu mierīgi izbaudīt savu pīpi un laikrakstu, ja?
Ļoti labi.
Mums tāpat ir laiks atgriezties virtuvē.
- [Emīlija novaidas] - Meitenes, nāciet līdzi!
[nostenas] Vai tiešām jāiet?
Tev ir slikta attieksme, jaunkundz.
Es tikai negribu strādāt 24 stundas dienā.
Un ko tad tu gribētu?
Es gribētu... domāt.
- [tiek uzrauts sērkociņš] - [tēvs] Lai viņa brīdi atpūšas, māt!
Būs jau labi.
Paldies, tēt.
Tu esi mans varonis.
Tev patīk nostāties viņas pusē, vai ne?
Tu to nožēlosi. Viņa ir nevaldāma.
Viņa neprot uzvesties, kā jaunkundzēm pieklājas,
un viņa izpostīs šo ģimeni.
[skan "Praise the Lord (Da Shine)"]
[Ostins] Ko dari, mās?
Neko, brāl. Atpūšos.
Tu esot atraidījusi kārtējo precinieku.
Jā. Nelikās saistoši.
Runājot par precībām, man ir jaunumi.
Kādi jaunumi?
Es bildināju Sū.
Un viņa teica "jā".
- [trokšņo mājdzīvnieki] - [elso] Jā!
Jā!
Ko?
Tu nevari precēt Sū!
- Kāpēc ne? - Viņa ir mana labākā draudzene.
Klau, Emīlij, nesāc tagad ārdīties!
Nav īstā reize.
Sū māsa Mērija ir nomirusi.
Ko?
Bet... viņa bija tā veselīgākā.
Zinu. Bet saslima ar tīfu un nomira, tāpat kā visi pārējie.
Ak kungs! Nabaga Sū.
Jā, tāpēc... izturies ar cieņu pret viņas situāciju.
Tev nav jāsaka, lai izturos ar cieņu pret savu labāko draudzeni.
Izturies ar cieņu pret sievieti, kas būs mana sieva.
Pie Nāves doties nepratos -
[tēvs] Mēs ļoti priecājamies par jums.
Tas ir, mums ļoti žēl par tavu māsu, Sū,
bet liels prieks, ka precēsieties.
Nu, Ostin, kādi ir jūsu plāni?
Jā, mīļais, pastāsti!
Vēl jau nekas nav izlemts, bet...
Mičiganā ir kāds uzņēmums,
un man tur piedāvā vietu.
Un Sū tur dzīvo māsīca, tāpēc...
Tāpēc kas?
Tāpēc mēs domājam pārcelties uz Detroitu.
Man šī doma šķiet aizraujoša!
Es tā nedomāju.
Tu strādāsi manā uzņēmumā un paliksi tepat Amerstā.
Bet...
Bet, tēvs, kā jau teicu, es gribu braukt uz rietumiem.
Nieki! Tu nevari dzīvot tik tālu.
Te ir Amersta. Tu esi Dikinsons.
Tavs vectēvs dzīvoja te un viņa tēvs pirms tam - te, šajā mājā.
Ko tad tu domā? Ka mēs ar Sū apprecēsimies un dzīvosim augšstāvā?
Protams, ne. Nekļūsti smieklīgs!
- Jūs dzīvosiet blakus. - Blakus?
Ko?
Tajās īru būdās?
Kopā ar zirgu puišiem?
Ostin, savaldies!
Blakus zemesgabals ir izlikts pārdošanā. Es domāju to nopirkt.
Uzcelsim jums māju.
Modernāko un elegantāko no visām.
Paši pārraudzīsiet projektu.
Līdz rudenim būs uzcelta.
Uzskatiet to par kāzu dāvanu!
Ostin!
Skat!
Kas?
NODOT SŪ.
OSTIN, NELASI! IEDOD TO SŪ!
ATNĀC UZ AUGĻU DĀRZU!
Vai tas ir kāds joks?
Tu precies ar manu brāli. Tu esi traka?
Ko citu es varu darīt, Emīlij? Visa mana ģimene ir mirusi.
Jā, es zinu, un tas ir šausmīgi.
Bet Ostins?
Tev viņš pat nepatīk!
Teici, ka necieni viņa prāta spējas.
Turklāt es domāju, ka mēs nekad neprecēsimies.
Domāju, ka izaugsim un kopā kļūsim izcilas rakstnieces.
Tas ir muļķīgs solījums, ko devām 14 gadu vecumā.
Un pat tad es zināju, ka tie ir meli. Es neesmu tāda kā tu, Emīlij.
Es neesmu no bagātas ģimenes.
Man nav tavas perfektās dzīves.
Tu domā, ka mana dzīve ir perfekta?
Tu vispār mani pazīsti?
[Sū] Es esmu viena šajā pasaulē.
Esmu trūcīga.
Ja neprecēšos ar Ostinu, es burtiski nomiršu badā.
[nopūšas]
Man žēl par Mēriju.
Man viņa tiešām patika.
Man arī. Viņa bija mana mīļākā māsa.
Tad laikam, ja jau tu precies ar Ostinu...
es tagad būšu tava māsa.
Apsoli man kaut ko, Sū!
Apsoli divas lietas!
Pirmā: ka jūs nebrauksiet uz Mičiganu.
Un otrā:
ka tu vienmēr mīlēsi mani vairāk nekā viņu.
Kas attiecas uz pirmo,
tas ir Ostina lēmums.
Bet par otro...
Jā?
Nu...
Par to es pārāk nesatrauktos.
[nodārd pērkons]
[skan "Be Mine"]
Es tevi mīlu.
[dziesma turpinās]
- Sū! - Sū!
Atvainojiet!
Atvainojiet! Sū!
Kur tu biji?
[grudzina zirgs]
[nosprauslājas zirgs]
Tā laipni brauca pati -
Emīlij, uz ko tu skaties?
Uz Nāvi.
Ē...
Neņem galvā, Lavīnij!
Labi. Iesim mājās!
Tās bija jaukas bēres, vai ne?
Manējās būs labākas.
Tu būtu varējis dabūt jebkuru meiteni, un tu izvēlējies Sū Gilbertu.
Kāpēc?
Laikam tāpēc, ka viņa vienīgā mani negribēja.
To es varu saprast.
- Tava māsa joprojām tēlo nesasniedzamo. - [iesmejas]
"Nesasniedzamo". Tas ir maigi teikts.
- Viņa ir ķerta. - Viņa ir ģeniāla.
Apnicis to klausīties.
Sveikas, dāmas!
Ko tu te dari, Džordž?
Sū, nāc! Gribu par kaut ko parunāt.
Nu, mīļā, tas ir izdarīts.
Tavs dzejolis ir Indikatorā.
Tieši blakus manam rakstam par Persiju Šelliju.
To tagad iespiež. Iznāks nākamnedēļ.
Tu tagad esi drusciņ slavena, Emīlija Dikinsone.
Emīlij? Kas vainas?
Man tikai...
bail.
Tev?
Tev ne no kā nav bail.
Tu esi absolūti bezbailīga.
Es nezinu, kā reaģēs mans tēvs.
Tiešām? Nu beidz!
Viņam jāzina, cik tu esi izcila.
Un tam taču viņš negribētu stāties ceļā.
Vai ne?
[Lavīnija] Emīlij!
Emīlij!
Nāc taisīt vakariņas!
Man jāiet.
Vēlreiz paldies, Džordž.
[nopūšas]
[nostenas]
[tēvs] Ļoti garda vista, misis Dikinsone.
- [māte] Ak! - Jā, tiešām garšīga, māt.
Paldies tavām māsām. Viņas palīdzēja.
Viena no mums.
- [māte] Meitenes! - Mieru, mieru. Paklausieties!
Man ir kāds svarīgs paziņojums.
Kā jūs zināt, papildus tam, ka man ir sekmīga juridiskā prakse
un es ieņemu mantziņa amatu Amerstas koledžā,
divus termiņus esmu bijis Masačūsetsas Pārstāvju palātas loceklis.
Tagad man prātā ir kas lielāks.
Esmu nolēmis kandidēt uz Kongresu.
- Tēvs, tas ir brīnišķīgi! - Lieliski!
Paldies. Man prieks par jūsu entuziasmu.
Jūsu mātei šī doma diez ko nepatika.
Es tikai negribētu, ka tu bieži esi prom no mājām.
Kandidāti vienmēr braukā apkārt.
Mums taču jāpastāsta tautai par savu balsi.
Par savu balsi un vēsti.
Tēvs, vai tu esi abolicionists?
Nē, tā es neteiktu. Es neatbalstu nekādu radikālismu.
Manuprāt, verdzība, protams, nav pareiza,
bet ir jābūt kompromisam.
Katrā ziņā par to mums nevajadzētu cīnīties.
Ļoti prātīgi, dārgais.
Jā.
Dažreiz es jūtos kā vergs.
Tu esi izlutināta meitene no Amerstas, Emīlij.
Ne tuvu ne vergs.
[tēvs] Tas nebūs viegli, bet Savienība ir jānotur kopā par katru cenu.
- Tā ir mana platforma. - [māte] Mm-hmm.
Un uzbūvēsim dzelzceļu uz Amerstu. Arī tas.
O, dzelzceļu? Tā tik ir doma!
Jā, Lavīnij, ja mani ievēlēs,
tu dzirdēsi vilciena svilpi aiz savas guļamistabas loga.
Izklausās kā murgs.
Apsveicu, tēvs!
Arī mums ir kāds paziņojums.
Mēs ar Sū apspriedāmies un nolēmām nepārcelties uz Detroitu.
Mēs paliekam Amerstā
- pie ģimenes. - [tēvs] Lieliski!
Tā ir brīnišķīga ziņa.
- Urā! - Lieliski.
Tu saturēsi kopā uzņēmumu, kamēr būšu prom kampaņā.
Un būs lielas, jaukas kāzas.
Mēs uzaicināsim visus Dikinsonus un Norkrosus.
Un, Sū, protams, arī visu tavu ģimeni.
Man visi ir miruši.
Nu, tas vienalga būs ļoti jauki.
Jā, Emīlij, kas ir?
Arī man ir paziņojums.
Tas nav nekas īpašs,
salīdzinot ar Kongresu un precībām, un tā.
Un kas tad tas ir?
Dzejolis, ko uzrakstīju...
tiks publicēts koledžas žurnālā.
Es laikam pareizi nesaklausīju.
Vai atkārtosi?
Mans... Mans dzejolis...
tiks publicēts.
Kā tu uzdrīksties?
Es esmu vai neesmu skaidri pateicis,
ka neatbalstu sieviešu centienus
gūt slavu literatūrā, Emīlij?
Un tu to esi izdarījusi!
[izelpo]
Vai to var kaut kā apturēt?
Tas jau tiek iespiests.
Mans Dievs! Tu nekrietnā meitene! Mātei bija taisnība.
Mēs esam devuši tev pārāk lielu brīvību, un tā tu atmaksā par mūsu laipnību.
Un šis nav īstais laiks.
Šis galīgi nav īstais laiks, kad izcelties ar tavu skandalozo uzvedību!
Mans Dievs!
Tu iznīcināsi Dikinsonu labo slavu!
- Iesim! - [ieņaudas kaķis]
Dikinsoni Amerstā ir dzīvojuši 200 gadus.
Mēs padarījām šo pilsētu tādu, kāda tā ir.
Visi to zina.
Bet tavs vectēvs...
[nopūšas]
viņš bija dzērājs un parādnieks.
Viņš notrieca gandrīz visu, ko mani senči tik grūti bija cēluši.
Es visu mūžu esmu centies to visu atkal savākt!
Esmu skopojies un upurējies.
Es neļaušu, ka manas pūles iznīcina paša meita. Nolādēts!
Tā tava muļķošanās - mēs to vairs necietīsim!
Tu darīsi visus darbus tāpat kā tava māte.
Tev tur vēl ir daudz, ko mācīties.
Redzi?
Šis šķīvis ir ieplaisājis. Redzi?
Tu klāji galdu, vai ne?
Un tu nama saimniekam uzliec ieplaisājušu šķīvi?
[nošņaukājas]
Par sodu tu visu te novāksi.
Un virtuvē.
Viena pati.
[skan "Bury a Friend"]
Prieks tevi redzēt!
Tu nokavējies.
Vairums cilvēku priecātos, ja es nekad neierastos.
Ne es.
Es vienmēr gribu tevi satikt.
Mm.
Tātad tavu dzejoli publicēs.
Nē.
Tētis to nepieļaus.
Vai neteici, ka to vairs nevar apturēt?
Tētis sadedzinās visus žurnālus, ja vajadzēs.
Izdarīs jebko, lai es "neiznīcinātu Dikinsonu labo slavu".
Dārgā...
tu būsi vienīgā no Dikinsoniem, par ko runās pēc 200 gadiem.
Vari būt droša.
Pat ja manus dzejoļus nepublicēs?
Publicitāte nav tas pats, kas nemirstība.
Nemirstība nav nekas.
Jābūt tikai ļoti labam un uzvedīgam, un tu tiksi debesīs.
Es runāju par ko citu.
Tev nemirstību dos nevis noteikumu ievērošana,
bet to pārkāpšana.
[iesmejas]
Kad tu atbrauksi pēc manis?
Es braucu šurp katru nakti, dārgā.
Ne tikai pavizināties.
Aizvest projām.
Pēc daudziem, daudziem gadiem.
[dziesma turpinās]
[nopūšas]
Kāpēc tevi vienmēr tik ilgi jāgaida?
Nezinu.
Esmu aizņemts.
Tu vienmēr esi aizņemts.
Drīz būšu vēl vairāk aizņemts.
Tuvojas karš.
Liels karš.
Tāds, kas sašķels šo tautu.
[dziesma turpinās]
[nopūšas]
Kārtējais strīds ar tēti, ko?
Pārāk nedusmo uz viņu, Em!
Zinu, ka ar viņu ir grūti, bet viņš tikai grib mūs pasargāt.
Pateikt noslēpumu?
Priecājos, ka nepārceļamies uz Detroitu.
Es jūtos labāk te - kopā ar ģimeni.
[māte] Emīlij, ej gulēt!
Rīt tev agri jābūt augšā. Nāks jauns precinieks.
Mm. Vareni.
Kas tad šoreiz?
Cūkaudzētājs no Sauthedlijas.
Seksīgi.
[pie durvīm klauvē]
Kas tur?
[tēvs] Emīlij, tu esi nomodā?
Jā, tēvs.
Vai drīkstu ienākt?
Jā, drīksti.
[durvis atveras un aizveras]
Tu nezini, cik ļoti es raizējos par jums, bērniem.
Ak jā!
Tēvs!
Tēvs, kas noticis?
Neraudi!
Es tikai negribu jūs zaudēt.
Apsoli man, Emīlij!
Apsolu... ko?
Apsoli man...
ka tu neprecēsies un nebrauksi prom.
Es tevi neatstāšu, tēt.
Saturi kopā ģimeni! To es gribu teikt.
[klusu iekunkstas]
- Klau, tēt! - Hm?
Tu arī vari ko apsolīt?
Jā, ko tad, mīļā?
Apsoli man...
ka mēs pieņemsim kalponi.
[tēvs iesmejas]
Ak, Emīlij! Labi.
Labi.
[tēvs krāc]
[Emīlija] Pie Nāves doties nepratos -
Tā laipni brauca pati -
Mēs Abas
ceļā devāmies -
Un Nemirstība - ratos.
Gatavs!
[skan "Future Heroine"]