DrSi predstavlja NORA MAMA
Živjo! Dobili ste Amber. Pustite sporočilo.
Ljubica, mama je. Spet.
Ne vem, zakaj vedno dobim tajnico.
Upam, da je vse v redu.
Odhajam v službo in pred tem sem hotela govoriti s tabo.
Pokliči me. Prav? Rada te imam! Adijo.
Dobro jutro.
Kako je lahko nekdo na dieti, ko dela s tabo, Sharon?
Zato nam je podaril uniforme na elastiko.
V redu je. Jackie, vse je v redu.
Tako. Kar mirno.
Resnici na ljubo sem presenečena.
Še pred nekaj urami so bili vsi njeni vitalni znaki močni.
Dolgo je trpela, a ni imela družine izgubila je voljo do življenja.
Itak bi se ji stanje poslabšalo, zato je najbrž tako najbolje.
Zdaj je na boljšem kraju.
Imate novo sporočilo.
Mama, jaz sem. Oprosti, da te nisem prej poklicala.
Veš, kaj je novega?
Poročila se bom!
Luke me je za vikend peljal v Martha's Vineyard in zasnubil.
Nisva še določila datuma, a najbrž se poročiva konec poletja.
Ko boš imela nekaj prostih dni, nama pridi v Boston pomagat.
Lukova mama je predlagala, da bi spala pri njej. Brez izgovorov!
Vsekakor me pokliči. Rada te imam!
Mama!
Pogrešala sem te. -Tudi jaz tebe.
Jaz bom vzel prtljago. -Hvala, Luke.
Kakšna je bila vožnja? -Nimam pripomb.
Koliko je od Clevelanda? Osem ur? -Malce več.
Vesela bom, da boš na najini zaroki. -Tega ne bi zamudila.
Kdo pride? Tvoji prijatelji?
In mamini kolegi iz umetniškega sveta.
Jill misli, da bo to dobra priložnost zame. -V redu.
Nista pretirala, ko sta rekla, da ima prostor zame.
Pravkar telefonira in takoj pride.
Pokaži prstan!
Ljubica, prečudovit je.
Lak pa ne. Kako to, da si izbrala to barvo?
Prišla je!
Sharon? Vesela sem, da sva se končno spoznali.
Tudi jaz, Jill. Imaš prečudovito hišo. -Hvala.
Dokler boš tukaj, naj bo to tudi tvoja hiša.
Hvala. Prijazno od tebe.
Nekaj sem ti prinesla. -Prelepo, vendar nepotrebno.
Bilo mi je v veselje.
To je makrame držalo za lončnice. Sama jih izdelujem
in prodajam na sejmu. -Hvala. -Ni za kaj. -Všeč mi je.
Amber pravi, da trguješ z umetninami. -Tako je.
Kaj dejansko počneš? -Olajšam prodajo umetnin in upam,
da bom nekega dne to lahko naredila tudi za Amber.
Ti je dala to sliko v prodajo? -Ne. Darilo je.
Trudim se, da bi začela razstavljati, ker bo kmalu diplomirala.
Odlično!
Ni mi povedala, da živiš v muzeju.
Imam se za človeka, ki kopiči drage predmete.
Stranke pa tako vidijo, kako slike lahko okrasijo njihove domove.
Redno jih menjavam. -Imaš eklektičen okus.
Umetnost je subjektivna.
Tisto, kar je za nekoga Rembrandt, je za nekoga kič.
Imaš najljubšega umetnika?
Svojo hčerko. -Odlična izbira.
Spalnice so zgoraj. Amber pravi, da delaš v hospicu. -Ja.
Gotovo je težko delati, obdan s smrtjo. -Navadiš se.
Moja nagrada je, ker ljudem prinašam uteho v zadnjih dneh.
To je tvoja soba.
Hvala, da me gostiš. -Seveda. Družina bomo.
Ne morem dovoliti, da bi bivala v hotelu.
Napisala sem ti geslo za Wi-fi šifre za vrata in alarm.
Moja soba je malo naprej. Če kaj potrebuješ, potrkaj.
Kdaj je bilo to posneto? -Prijatelj je posnel otroka za zaroko.
Amber mi je poslala nekaj fotk, te pa nisem videla.
Glede na to, da sem jih plačala, sem na nekaterih tudi jaz.
Sanjsko, kajne? -Ja.
Osveži se, potem pa se nam pridruži.
Hitro bom. -Kar počasi.
Veš, Sharon ...
Ko sem prvič videla Amber, sem pomislila, da je to dekle,
ki bi si jo želela za Luka.
Ja. Niti sanjalo se mi ni, da bosta čez leto in pol zaročena.
Zdi se, da potrebujemo še eno steklenico. -Prva je hitro pošla.
Slavimo. Lepo, da si z nami. Posebne želje? -Vseeno mi je.
Sharon? -Ne, hvala.
Takoj se vrnem.
Poglejte! Organski Chardonnay, ki sva ga kupili v Cape Codu.
Sta bili skupaj tam? -Formalno. Službena pot,
a nama je uspelo obiskati še nekaj tamkajšnjih vinogradov.
Si bil zraven, Luke? -Nisem bil povabljen. -Bilo je žensko potovanje.
Veš, česa sem se spomnila? Penziona, v katerem sva bivali.
Vso noč sva poslušali tisti srhljivi zvok. -Bilo je grozljivo.
Ponovi ga. Ponovi ta zvok. -Ne bom. -Daj! Odlično ga posnemaš.
Kot bi bil pod odejo čudni starec.
Bilo je srhljivo. -In jastog, ki sva ga jedli.
Bila je najboljša jed v mojem življenju.
Jutri sem te hotela presenetiti, poklicala sem restavracijo
in naročila, da ga jutri prinesejo na vajino zaroko.
Ja! -Najboljša si!
Rada te imam. -Enako.
Večerja je na mizi.
Ni sramota jesti z vilico. -Znašla se bom, hvala.
Cleveland ni znan po sušiju.
Naprej, ''Brownsi''!
Kasneje bi lahko obiskali cateringe v mestu. -Prav.
Z Amber sva jih obiskali nekaj, a nisva bili navdušeni.
Odvisno od lokacije sprejema. Lahko zahtevajo svoje cateringe.
Razmišljali smo, da bi ga organizirali tukaj.
V hiši? -Na dvorišču.
Bila je moja ideja. Mislim, da bo odlično.
Si se že odločila za cerkev?
Tudi to sva hotela opraviti tukaj. -Res? -Ja.
Še vedno imava v načrtu mašo, vendar na odprtem.
Mislim, da je odlična ideja. Všeč mi je poroka v naravi.
Cerkvene poroke so tako dolgočasne. -Ne strinjam se.
Kako že rečejo? Cerkev ni samo stavba, ampak verniki v njej.
Pride duhovnik? -Ne. Z Lukom imava posvečenega prijatelja.
On naju bo poročil. -Kam spada? -Nikamor.
To je opravil na spletu. Preprosto je. Vpišete ime, plačate 25$.
In duhovnik si. -Njun prijatelj Scott. Zabaven je.
Zakon je zaobljuba, ki jo skleneš pred Bogom. To ni komedija.
Videti bo tradicionalno. -Ne predstavljam si.
Sharon, to je njuna poroka. Naj delata, kar hočeta.
Tako hočeta onadva ali ti, Jill?
Žal mi je. Zelo mi je žal.
Utrujena sem zaradi vožnje. Oprostite mi, spat grem.
Oprosti, da smo te tako zasuli z organizacijo poroke.
Ne razumem, zakaj se nočeš poročiti v cerkvi.
Nočeš, da bi bila poroka nekaj posebnega? -Seveda hočem,
toda "posebno" meni pomeni nekaj drugega.
Tvoja tašča najbrž misli, da so verniki umsko zaostali.
To nima nič z Jill. -Res?
Vidve sta tukaj kot prst in noht. -Veliko imava skupnega.
Tudi midve sva nekoč imeli veliko skupnega. -Še je tako, mama.
Pri vseh svojih odločitvah sem vedno imela v mislih tebe.
Pripravljena sem te predati Luku, ne pa njegovi materi.
Daj ji priložnost. Vem, da sta lahko prijateljici.
Rada te imam, Amber, in zaradi tebe bom vljudna.
Toda verjemi, da s to žensko ne bova nikoli prijateljici.
Lahko noč.
To je bilo neprijetno. -Je še vznemirjena? -Krivi tvojo mamo.
Za kaj? -Za vse. -Si ji povedala, da ne boš imela njene poročne obleke?
Na neki način. Niti ne. -Amber.
Dovolj je vznemirjena. Naslednje dni nočem dvigati prahu. -Prav.
Če bo vse postalo preveč stresno, se bova poročila skrivaj. -V Vegasu?
Tam bi naju lahko poročil Elvisov imitator. -Šališ se,
toda to sploh ni slaba ideja.
Kakšna škoda! -Jih lahko vseeno postrežeš?
Ne morem tvegati, da se gostje zastrupijo s hrano. Katastrofa!
Ne vem, kako se je to zgodilo, a mi je žal. -Odpoveduješ zabavo?
Naj odpovem zaradi pokvarjenih jastogov? Pa kaj še!
Naročila bom več hrane pri cateringu. -Odlično. -Urejeno je.
Tole vsebuje gluten? -Prosim?
Je kaj glutena v krekerjih? -Ne vem.
Niste iz postrežbe? -Ne. Amberina mama sem.
Oprostite. Stali ste tu zadaj pomislil sem ... Sem Evan.
Jillin partner v galeriji. -Sharon.
Sharon, čestitam. Jill obožuje vašo hčerko.
Opazila sem. -In obratno. Srečnici!
Jaz ne morem biti v istem prostoru s svojo taščo ...
Bivšo taščo, hvala bogu.
Ne predstavljam si, da bi z njo preživljal prosti čas,
kaj šele, da bi mi pomagala izbrati poročno obleko.
Obleko? -Kot sta onidve danes skupaj kupovali poročno obleko.
Skupaj sta šli kupovat poročno obleko? -Ja.
Mislim, da nista kupili nič.
Potrebujem pijačo. Veseli me, da sva se spoznala. -Enako.
Kupovat sta šli poročno obleko?
Ja. -Ne razumem. Mislila sem, da boš nosila mojo obleko.
To ni moj stil. -Nikogaršnji ni. -Prosim? -Oprosti, sem samo ...
Sharon, videla sem fotografijo. Staromodna je.
Amber je prelepa. Želimo, da bo na poroki čudovita, kajne?
Seveda si to želim. -Zato bi moral nositi nekaj modernejšega.
Smem na samem govoriti s svojo hčerko? -Seveda. -Hvala.
Vem, da si upala, da bom nosila tvojo obleko, toda Jill ima prav.
To nisem jaz. -Ne gre za obleko. -Zakaj si potem vznemirjena?
Nakup obleke je poseben dogodek za mamo in hčerko, ne pa za taščo.
Ja. Oprosti, mama.
Je bila Jillina ideja? -Ja. Ampak ne ... -Kako ne razumeš?
Manipulira te v smeri, ki je njej povšeči.
Samo spodbuja v smeri, ki si jo sama želim.
Prosim za vašo pozornost! Amber! -Pojdi. -Kasneje bova nadaljevali.
Hvala vsem, da ste prišli in obema polepšali ta poseben dan.
Najlepša hvala, da ste prišli.
Pozdraviti želim posebno gostjo, mojo mamo, Sharon Vickers,
ki je prišla celo iz Clevelanda, da je lahko danes z nami.
Mama ni nikoli zamudila nobene moje razstave,
vedno je bila prva, ki je prinesla pecivo za prodajo
in mi za Noč čarovnic vedno sešila najboljši kostum v soseski.
Karkoli se je dogajalo, sem ji bila vedno na prvem mestu.
Še danes je tako. Čeprav vem, da se ne strinjaš vedno z mano,
te imam rada in hvala, da si tako čudovita mama.
Jaz pa bi izkoristil priložnost, da se zahvalim svoji mami Jill
za njeno gostoljubje.
Luke si ne bi mogel izbrati boljše mame,
jaz pa ne boljše tašče. Na Jill!
Hvala. Pijem na to.
Vsem se želim zahvaliti, ker ste prišli
na zaroko Luka in Amber.
Težko je edinca predati drugi ženski.
Vsi poznate mojo zgodbo in veste, da sva bila z Lukom vedno sama.
Če mu je prav ali ne, vedno bo mamin sin. -Res je!
Toda resnica je, da sem si vedno želela hčerko.
Tudi, a mi ni bilo usojeno. Takrat je prišla Amber.
Ljubka, pametna, nadarjena,
vse, kar si lahko želimo.
Zame je hčerka, ki je nikoli nisem imela.
Zelo te imam rada.
Hvala za vse. -Tudi tebe imam rada.
Postrezite si s pijačo. Jejte! -Zabavajte se. -Plešite!
Bova naredili tako? -Ne skrbi. Odločili sva se.
Nekaj dobro diši.
Tvoja mama je spekla meso in pito.
Ko bi jo videla za božič! -Zmenjeno. To bo prvi družinski praznik.
Upam, da nisi jezna, ker sem ti zavzela kuhinjo.
To je zahvala, ker si me sprejela k sebi. -Lepo.
Oprosti, ker sva zamudili. Imeli sva delo v galeriji. -V redu je.
Luke mi je delal družbo. Povedal mi je vse o predstavitvi
za direktorje na konferenci v Hartfordu. -Odlična priložnost!
Odhajava takrat kot ti in vse se je lepo poklopilo.
Povedal mi je, da bosta imela poročna prstana babice in dedka.
Ja. Pomagala sta ga vzgajati.
Lepo, da bosta vzela nekaj, kar ima sentimentalno vrednost.
Sharon, z Amber sva se pogovarjali v avtu ...
Razumem, da sem pretirala, ko sem Amber peljala kupovat obleko.
Želim se ti opravičiti. -Res? -Ja.
To je edini način, da sem nevestina mama in vzhičena sem.
Če bi bile vloge obrnjene, sem prepričana ... Kakorkoli, oprosti.
Hvala za te besede.
Jutri je zadnji dan in lahko bi obiskali salone za neveste.
Res? -Ja. -Z veseljem grem.
Kaj je za večerjo? Pečenka, sladko korenje in pečen krompir.
Se mi že cedijo sline. -Nisem preveč lačna.
Kaj praviš?
Zgledaš prečudovito.
Ne vem, kako opravičiti tako drago obleko, ki jo boš oblekla enkrat.
Najbrž imaš prav. -Vem, da to ni tvoja izbira,
toda prihranila bi in moja obleka ima sentimentalno vrednost.
Tako kot poročna prstana.
Ta obleka! Prečudovita je! -Kaj pa ti tukaj?
Službeno sem bila v bližini in prišla, da vidim, kako vama gre.
Nisi jezna? -Seveda ne.
Kot bi bila narejena zate! -Zelo je draga.
Z Amber sva govorili in premislila si je. Nosila bo mojo.
Jaz jo bom plačala.
Tega ne morem dovoliti. -Denar je za to, da ga trošiš za ljubljene ljudi.
Radodarno, vendar je predraga. -Hočem, da si prečudovita nevesta.
V tej obleki tudi boš. Prečudovita si.
Amber bo nosila mojo obleko. Jaz sem jo sešila in ...
Prosim, dovoli, da jo plačam. Boš? Prosim te!
V redu. -Res? -Hvala. -Tako sem srečna.
Žariš v njej. -Všeč mi je.
Jill, hvala za gostoljubje. -Seveda. Veselilo me je.
Rada te imam. -Tudi jaz tebe.
Srečno na konferenci. -Hvala.
Odličen boš. -Vozi previdno.
Kmalu bova govorili, prav? -Pokliči me.
Gotovo se je lepo znebiti gostje. -Naslednjič bom predlagala hotel.
Srh me spreletava ob njej. -Res? -Začutil sem čudno energijo,
potem ko sem jo zasačil, ko je na zaroki strmela vate.
Večji del večera sem bila z Amber. -Seveda. Imaš Irwinove pogodbe?
Sinoči sem jih brala v postelji in pustila doma.
Jih morava danes poslati? -Obljubil sem. -Potem grem ponje.
Oprosti. -Ni problema.
Sharon?
Si tukaj?
Jill.
Jill!
Si v redu? Ne premikaj se. Poklicala bom rešilca. -Je kdo v hiši?
Ne, odšel je. Ostani mirna.
Šla sem domov in ugotovila, da sem pozabila mobitel.
Vrnila sem se, a so že vsi odšli.
Vstopila sem
in ko sem hotela vtipkati šifro za alarm, me je zgrabil.
Nož mi je nastavil pod grlo
in zagrozil, da me bo ubil, če bom samo pisnila.
Zvezal me je, mi zatlačil cunjo v usta in nagnal v kuhinjo.
Mislila sem, da nikoli več ne bom videla Amber.
Počasi.
Slišala sem, ko se je Jill vrnila. Klicala me je ...
Nisem ji mogla odgovoriti. Videla sem, ko je šla po stopnicah gor.
Vedela sem, da je on zgoraj in poskušala sem ...
Poskušala sem te opozoriti. Resnično.
Videla sem jo pasti preko ograje.
Mislila sem, da si mrtva.
Slišala sem ga odhajati.
Nekako sem si odvezala roke in se splazila do Jill.
Z njenim telefonom sem poklicala rešilca.
Lahko opišete tega človeka?
Ne vem ... Pozna trideseta.
Rjavolas. Belec.
Približno 180 cm visok.
Nosil je rokavice. -Bi ga prepoznali, če bi ga spet videli?
Morda. Vse je bilo motno. -Ne razumem, kako je vstopil.
Zadaj. Vlomil je s pomočjo lomilke.
Imam alarm. -Žice so bile prerezane.
Potrebujem seznam ukradenega nakita. Fotografije ali serijske številke.
To bi pomagalo. -V redu, toda skrbi me samo za poročna prstana.
Storili bomo vse, kar lahko.
Hvala.
Zdravnik te hoče obdržati v bolnišnici. -Kaj?
Nisem imela operacije. -Zlom je bil hud in onesvestila si se.
Pretres možganov je lahko nevaren. -Kako dolgo bom tukaj?
Ne vem, nekaj dni. -Ni načina, da bi šla domov?
Zdaj si nepokretna in moraš najeti zasebno bolničarko.
Lahko jo najamem. -Res hočeš domov?
Seveda! -Jaz te bom negovala. -Lepo od tebe, ampak ...
Nočem te gnjaviti. -Medicinska sestra sem. Ukvarjam se s tem.
Neprijetno bi mi bilo to zahtevati od tebe.
Ko sem prišla, si rekla, da bova družina.
Družinski člani skrbijo drug za drugega.
Potem pa v redu.
Naj pokličem otroka in jima povem, kaj se je zgodilo? -Ja.
Pravzaprav ne. Itak ne moreta pomagati in nočem,
da Luke prej zapusti konferenco. -V redu.
Zdravnika grem prepričat, da te odpusti iz bolnišnice.
Počakaj trenutek, da vse pripravim.
Zdaj si na varnem. Skrbela bom zate.
Namestila te bom na kavč.
Malo jo dvigni. Vem. Vem.
V redu. Zdaj bom ... Vem. Čakaj!
Celo telo me boli. -Vem.
Položi roke na moja ramena in me objemi okoli vratu.
Dvignila te bom na tri. Pripravljena? Ena, dve, tri.
V redu si. Tukaj si. Globoko dihaj. Nasloni se.
Koliko do naslednje tablete? -Še 20 minut. -Blizu. Lahko jo že spijem.
Tvoje zdravilo vsebuje oksikodon. -Samo še 20 minut. V redu bom.
Moja nega, moja pravila.
Bi kaj spila? -Ja. Kozarec vina, prosim.
Ne smeš mešati alkohola z analgetiki.
Ne delam s težko mehanizacijo. V redu bom.
Vseeno ne smeš mešati alkohola z analgetiki.
Sharon, potrebujem pijačo. -V redu. Prinesla bom vodo.
Odlično! Usmilila si se. -Ne, nisem.
Rekla si, da ne piješ. -Imela sem naporen dan.
Sreča v nesreči je ...
Če se ne bi vrnila domov, bi ti odnesel vse slike.
In glede na to, da je imel nož, si lahko vesela, da si se rešila
samo z zlomljeno nogo in pretresom možganov.
Hvala, da si me skušala opozoriti.
Rekla si, da si me klicala.
Ja.
Ti bi storila enako. -Ne bi. -Bi.
Ne veselim se vzpenjanja po stopnicah do spalnice.
Ne bi ti dovolila tvegati. Vsaj dokler se ne navadiš na bergle.
V delovni sobi imam zložljivo posteljo. -Odlično.
Pripravila jo bom.
Hvala.
Živjo! -Ne vidim te. -Kamera na mobitelu se je pokvarila.
Ni važno. -Kako je potekala vožnja? -V redu.
Prišla sva pred nekaj urami. Pravkar sva se vrnila z druženja.
Sredi dela sem. -Pokliči me kasneje. -Poklicala bom zjutraj.
Lahko noč.
Je bila Amber? -Ja.
Prosila sem jo, naj me pokliče, ko prideta.
Najbrž te bo zdaj poklicala. -Ne pretvarjaj se, da si nista blizu.
Hvala, da jo deliš z mano. -Ne moti me, da si jo delim.
Samo nočem, da mi jo vzameš. Tega ne bom dovolila.
Čakaj, čakaj. Kaj pa tole? -Zelo me boli.
Vzela bom še eno tableto. -Ni še čas.
Pomagala mi bo zaspati. -Doza je predpisana.
Zakaj umikaš voziček?
Da se ponoči, ko me boš klicala, ne spotaknem obenj.
Lahko noč, Jill.
Sharon?
Sharon? Zaboga!
Samo preverjam, če si v redu. -Ja.
Lahko noč.
Dobro jutro.
Kako si spala? -Ne prav dobro. Nisem spala zaradi bolečin.
Lahko dobim zdravilo? -Seveda. Z zajtrkom.
Kako je glava? -V redu. -Se ti ne vrti in ti ni slabo?
Lahko pohitiš, da dobim zdravilo?
Seveda.
Evan je. -Si mu povedala, kaj se je zgodilo? -Da sem si zlomila nogo.
Ne pa, kako. Živjo! -Kako je noga? -Fantastično.
Pripravljam se na tek. -Ne veš, kdaj se boš vrnila v službo? -Ne.
Toda dvomim, da kmalu. -Zakaj ne bi jaz prišel k tebi?
Pametno! Lahko bi tukaj uredila dokumente
in vse drugo, kar ... -Žal mi je, Evan, Jill mora počivati.
Mora podpisati dokumente. -Gre za življenje in smrt?
Seveda ne, Sharon. -Odlično. Potem lahko počaka.
Lep dan ti želim.
Sharon, v čem je problem? Itak tukaj sedim brez dela.
Jill, imaš hud pretres možganov in zlomljeno nogo. -Vem.
Potem vedi, da si moraš spočiti telo in um. V redu?
Oblekla te bom.
Čaj in prigrizek. -Hvala.
V trgovino grem. Potrebuješ kaj?
Ne, v redu sem. -Ne bom dolgo.
Tole te bo zabavalo.
Sharon?
Kje si bila? -Oprosti. Promet je bil gostejši, kot sem pričakovala.
Ne poznam dobro Bostona in izgubila sem se.
Več ur te ni bilo. -Je vse v redu.
Ne, ni vse v redu.
Ne skrbi, Jill. S tem se soočam vsak dan.
Premaknila te bom na sredino postelje.
Gotovo je čas za moja zdravila. -Jemati jih moraš s hrano.
Sharon, se moraš držati pravil kot pijanec plota? -Ja.
Zakaj niso zdravila pri meni? -Hočem, da imaš nego kot v bolnišnici.
Dajva. Premaknila te bom.
Kaj je to? -Monitor za dojenčke. Naj bo to kot gumb za klice.
Super, kajne? -Ne. Mislim, da je pretirano.
Sharon, moj gleženj je veliko bolje.
Upam, da bom kmalu vstala s pomočjo bergel.
Zdravnik noče, da bi obremenjevala nogo še nekaj dni. -Vem.
Toda resnično želim nekatere stvari početi sama. -Prav.
Po zajtrku bova poskusili z berglami.
Zajtrk je nared.
Res se ti ni treba toliko mučiti. -To zame ni mučenje.
Dokler boš moja pacientka, boš imela najboljšo nego.
Vem, da jih hočeš. -Ja. Hvala.
Hodi počasi.
Kako je gleženj? -Bolje.
To je dobro.
Toda vrti mi se.
Poskusi narediti nekaj korakov sama.
Pustila te bom.
Moram sesti.
Samo še malo. Zdaj pa nazaj.
Zakaj se mi tako vrti?
Piješ močne analgetike. -Včeraj sem se počutila dobro.
Zato, ker je bilo telo v šoku od prejšnjega dne.
Zdravila niso delovala tako močno.
Zdaj ti telo pravi, da ne pretiravaj.
To vem. Ukvarjam se s tem.
Živjo! Lepo, da te vidim.
Kaj počneš tukaj? -Prišel sem obiskat Jill. -Moral bi poklicati.
Saj sem. -Evanu sem rekla, naj pride, da urediva dokumente.
Obljubim, da ne bom storila nič, kar me umsko obremenjuje.
Bi kaj spila? Čaj? Kavo? -Ne, hvala.
Jaz bi kavo. S smetano. Dva sladkorja. Hvala.
Seveda.
Morala bi se sprostiti.
Kaj je? -Povsod so monitorji za dojenčke.
Zakaj? -Nadzoruje me, kot bi bila v bolnišnici.
Njena prava pacientka sem. -Obnaša se kot bi bila nora.
Vem. Pretirava. -Ti pa dovoliš, da te neguje tak človek?
Ni bila moja prva izbira. -Briga me, kaj ona pravi.
Dokler se otroka ne vrneta, ne grem od tod. -Hvala.
Antifriz
Izvoli. Smetana, dva sladkorja. -Hvala.
Si dala samo dva sladkorja? -Dve polni žlički.
Pustila vaju bom delati. Če kaj potrebuješ, pokliči. -Hvala.
Ne. Ja. Dolgčas. Imamo Pariz, London.
Vse smo že videli. Kaj je z Antwerpnom?
Obiskov je konec. Moraš iti.
Resno? -Ja. Jill ima pretres možganov in mora počivati.
Hočeš, da grem?
Utrujena sem. Odnesi dokumente v galerijo, jaz bom pa počivala.
Kasneje se vidiva. -V galeriji me čaka še delo.
Vrnem se kasneje, da preverim, kako si.
Rad te imam. -Tudi jaz tebe. -Adijo.
Udobneje se namesti.
Dovolj je bilo gledanja v ekran. -Samo en e-mail moram poslati.
Počakalo bo. -Vloga bolničarke je ljubka, ampak ...
Ne skušam biti ljubka. Jaz sem bolničarka. -V redu. Kakor hočeš.
Dovoli meni. -Ne, v redu je.
Sprosti se. Resnično.
Počneš to vsem pacientom? -Ne, samo družini.
Ko je bil moj mož bolan, mu je tole pomagalo.
Je imel raka? -Ja. Našli so ga, ko sva bila še zaročena.
Hotel je prestaviti poroko, a mu tega nisem dovolila.
Poleg rojstva Amber, je bila poroka moj najsrečnejši dogodek.
Amber je bila stara 6 tednov, ko je umrl. -Gotovo je bilo težko.
Ja, toda bil je tudi blagoslov. Predolgo se je mučil.
Noben trud zdravnikov mu ni ublažil bolečin.
Vsako noč sem molila, da bi mu bog skrajšal trpljenje.
Neko noč mi je bog odgovoril. To sem dobila v roke. -Kaj?
Usmiljenje.
Ne razumem.
Umrl mi je na rokah. Zato sem bolničarka. Bilo je moje poslanstvo.
Zdaj njemu v čast počnem vse, da pomagam pacientom.
Detektiv? -Dober dan, ga. Vickers. Imam fotografije osumljencev.
Smem vstopiti? -Izvolite.
Imajo vsi ti ljudje dosje? -Večina je okorelih kriminalcev.
Vam je kateri znan?
Tale. -Ste prepričani? -Ja.
Ga prepoznate?
Ne.
Porinil te je od zadaj. -Vem. Vlomilec je vedel šifro alarma.
Kaj? -Vnesena je bila ročno. -Rekli ste, da so bile žice prerezane.
Po tem, ko je bil alarm že izključen.
Varnostno podjetje ima elektronske podatke do zadnje sekunde.
Zakaj bi se nekdo mučil z rezanjem žic?
Da bi zgledalo kot naključen vlom.
Kdo še pozna šifro poleg vas?
Luke in Amber, moj sin in njegova zaročenka. Evan.
Moj partner v galeriji. -In jaz.
Morda je Luke nekomu povedal. -Tega ne bi storil.
Povedala si mi, da so sem prihajale stranke.
Morda je kdo od njih videl, ko si vnašala šifro.
Moje stranke niso take.
Privedel ga bom na zaslišanje. -Hvala.
Znorela bom zaprta tukaj.
Pacienti morajo biti potrpežljivi.
Ta pacientka potrebuje prho ali pa vsaj umivanje las.
Pomagala ti bom. -Nisem mislila tega. -Vem.
Res. Hvala, ampak ...
Bolje se boš počutila, Jill.
Nenehno razmišljam o vlomu.
Ko sem se osvestila, si rekla, da je odšel. -Ja.
Kako si vedela? -Slišala sem zapiranje vrat.
Pomislila sem, da je odšel, potem ko te je porinil.
Toda, kako si vedela? -Prosim?
Kako si vedela, da nisem preprosto padla? -Nisem.
Ti si mi rekla, da te je porinil.
Prosim, speri.
Seveda.
To lahko sama. -Vem.
Resno. Sama bom.
Sharon, nogo imam zlomljeno, ne pa roke. -Hotela sem pomagati.
Zakaj ne pokažeš malo hvaležnosti?
Zjutraj pojdi domov.
Kdo bo skrbel zate? -Evan mi lahko pomaga.
Amber se vrne jutri zvečer. Do takrat bom v redu.
Je to zahvala, da sem svoje življenje prilagodila tebi?
Halo? -Sporočam, da se danes ne bom mogel vrniti.
Si v redu? -Mislim, da sem se zastrupil s hrano. -O, ne!
Bruham, odkar sem odšel od tebe. Domov grem leč.
Seveda. -Kasneje te pokličem.
Ozdravi. -Hvala.
Daj mi telefon. -Prosim?
Zjutraj se ti je vrtelo. Počivati moraš vsaj 24 ur.
Veš, kaj? Niti pogledala ne bom več telefona.
Tukaj sem šefinja jaz. Zato ga daj! -Ne moreš mi ga vzeti!
Saj ga ne bom. Biti moraš v malo zamračenem prostoru. -Kaj?
Me boš dala v posteljo? -Ja! -Ne! Skušam ostati mirna,
toda to je noro. -Praviš, da sem nora? -Ne pravim, da si nora,
toda to je noro. -Daj mi telefon. -Obljubim, da ga ne bom pogledala.
Daj mi ga! -Sharon, zaboga!
Kako si prišla do svojega telefona?
Detektivu si rekla, da si ga pustila v sobi za goste
in se vrnila ponj. -In? -Rekla si, da te je zvezal takoj, ko si vstopila.
Videla sem, da si se rešila. Ves čas si bila ob meni,
v bolnišnici pa si imela svoj mobitel.
Ti si bila. -Ko vsaj ne bi rekla tega!
Kaj počneš? Počasi. -Ne! -Kaj počneš?
Ti si kriva za vse! Sama si si to naredila!
Zapomni si! Slišim vse, kar počneš.
Vse.
Molči! Samo molči!
Spet sem jaz. Pokliči me.
Oprosti, ne morem govoriti. Vidiva se jutri zvečer.
Ti nisem rekla, da slišim vse?
Sharon?
Sharon, potrebujem zdravilo.
Sharon, res rabim tableto proti bolečinam.
Sharon, potrebujem zdravilo.
Na pomoč!
Hočeš razlog za vpitje?
Molči!
Če me izpustiš, obljubim, da ne bom nič povedala.
Nimam zagotovila, če to rečeš ti.
Nehaj, preden poslabšaš situacijo.
Najhuje, kar se lahko zgodi, je, da Amber neha govoriti z mano!
Iz tega ni izhoda. -O, pa je.
Odločila si se spati v svoji postelji. Šla si po stopnicah
brez moje vednosti, padla in si zlomila vrat.
Na pomoč! -Molči!
Detektiv?
Se lahko pogovoriva zunaj? Jill je pravkar zaspala.
Zelo težko ji je. Vam lahko pomagam?
Našel sem človeka, ki ste ga prepoznali.
Že tri dni je v zaporu. -Torej ne more biti on? -Ne.
Tako sem si želela ugotoviti, kaj se je zgodilo Jill,
da sem identificirala napačno osebo. -Kaj imate na vratu?
Skušala sem dvigniti Jillino mačko. Bila je slaba ideja.
Prišel sem vam povedat, da nimamo osumljenca.
Povedala bom Jill. Hvala.
Lahko noč.
Ne boš se izvlekla.
Nihče ne bo verjel, da sem padla po stopnicah. -Bodo.
Zjutraj bom pripravila prizor.
Lahko nočko.
Živjo! -Hotela sem te poklicati. Kakšna je bila vožnja do doma?
V bistvu sem še v Bostonu. -Res? -Ja.
Jill je padla po stopnicah in si zlomila nogo. -Kdaj?
Tisto jutro, ko sta odšla. -Zakaj naju ni nihče poklical?
Ni hotela, da bi vaju skrbelo in ni vama treba skrbeti.
Skrbim zanjo. -Je torej v redu? -Nisem prepričana.
Ne poznam je dobro, a se mi zdi, da ni čisto pri sebi.
Kako to misliš? -Imela je hud pretres možganov, vrti se ji
in deluje zmedena. Noče pa se vrniti v bolnišnico.
Skrbi me, da pije preveč analgetikov.
Ji jih ne moreš dozirati? -Skušam, a mi ne dovoli.
Daj mi jo na telefon. -Ne. Obljubila sem, da ti ne bom povedala.
Moramo ukrepati. -Vem. Se lahko vrneta prej?
Takoj greva. -Res? Hvala. Vozita previdno.
Gotovo si lačna.
Verjemi, da nočeš umreti s praznim želodcem.
Prav, vem pa, da si žejna.
Halo! -Ne črhni! -Jill?
Kje je Jill?
Spi. -Hočem jo videti. -Moral se boš vrniti kasneje.
Kakšen zvok je to. -Pralni stroj.
Jaz sem tukaj šefinja. Moraš iti. -Umakni se.
Umakni se mi s poti.
Jill, kje si?
Kje si?
Zaboga!
Pokliči policijo! Sharon me skuša ubiti.
Ona me je porinila čez ograjo. Tako sem si zlomila nogo.
Za tabo je!
Kaj si storila?
Vse si pokvarila.
Tole z mano bi lahko pojasnila kot nesrečo, toda dve trupli?
Če si to storila, da bi si pridobila Amber, si jo pravkar izgubila.
Tega ne bo izvedela.
Kaj počneš? -Molči! -Kam ga vlečeš? -Molči!
Kje je Amber?
Amber te noče nikoli več videti.
Prosila me je, da ti prinesem tole.
Skrivaj sta se poročila.