Döden.
Slutmålet för oss alla.
Och en riktig vinstmakare.
En genomsnittlig amerikansk begravning kostar 8 000-10 000 dollar.
Branschen omsätter 20 miljarder dollar om året.
Och det är bara begravningar.
Det finns även en stor undervegetation
som består av jurister, bolag, statliga tjänstemän
och vissa mindre officiella personer...
-Är du yrkesmördaren? -Vem fan är du?
...som får betalt för att sätta en prislapp på ditt lik.
De avgör vad det är värt att skydda ditt liv,
att göra slut på det,
eller hur mycket dina anhöriga får
när du checkar ut.
Så vad är mitt liv värt?
Hur mycket bör jag lägga på en kista?
Hur mycket sex bör jag ha för maximal avkastning när jag dör?
Det är bara några av frågorna som vi ska lägga till vila.
Välkommen till dödsavsnittet.
DÖDSAVSNITTET
Oavsett om man gillar det binder pengar samman oss alla.
Jag heter Kal Penn och jag utforskar den enorma
och obegripliga världsekonomin.
Den enorma och obegripliga världsekonomin
Var inte oroliga.
Jag vet att ett helt program om dödsekonomi
kan göra er nervösa.
Jag vill själv inte tänka på min eventuella död.
Vi kan komma överens om ett safeword ifall det blir jobbigt.
Vad sägs om "hundvalpar"?
Så vad är ett liv värt?
Det finns en miljon svar beroende på vem man frågar.
Men jag tänker fråga en person
som är skolad i konsten att avsluta liv.
-Är du yrkesmördaren? -Vem fan är du?
Jag heter Kal.
Okej.
Jag behöver väl inte säkerhetsbälte om vi inte ska åka nånstans.
Jag menar...
Till att börja med ska du inte stamma.
Är du nervös?
Jag är lite nervös.
Ta det bara lugnt.
-Ja. -Okej.
Jaha, hur hittar dina klienter dig?
Jag står inte i företagsdelen.
Det är det jag menar.
Under "yrkesmördare".
Skiljer sig priset om offret har barn?
Om personen bor i lägenhet istället för hus?
Vad fan är du? Polis?
Är du polis?
Ja, det är jag.
Jag visste det.
Bra. Ut med dig.
Från 80-talet till början av 2000-talet
brukade Dominick Polifrone ha såna här möten
på avsides parkeringsplatser
med desperata personer som var redo att betala bra
för att bli av med nån.
De trodde att Dominick var en yrkesmördare,
redo att mörda nån åt dem,
men han var i själva verket polis under täckmantel.
FÖRE DETTA POLIS
Arbetet var farligt men bidrog till
att många som tänkte begå mord kunde dömas.
Däribland, 1986,
när han hjälpte till att fånga seriemördaren Richard Kuklinski,
känd som Ismannen för att han brukade frysa offren efter döden.
Att låtsas vara yrkesmördare för att fånga en riktig yrkesmördare
var bara en del av jobbet.
Han är expert på utrotningens ekonomi.
Hur går sånt här till?
Du säger typ: "Hördu,
"jag har ett problem.
"Min fru bedrar mig, eller jag har träffat nån,
"jag måste bli av med min fru."
Okej.
Hur vill du att det ska göras? Snyggt?
Ska det se ut som en olycka?
Det finns valmöjligheter.
Så även med en yrkesmördare finns en meny med olika alternativ.
-En meny? -Det är inte bara...
Det är så jag ser det.
Du får en...
Jaha, men vill du att det ska se ut som en olycka?
Eller vill du skrämma nån?
Kan du berätta vad det kostar att få nån röjd ur vägen?
Priserna är inte fasta.
Säg att du har två klienter.
En är VD för ett stort företag, den andra är snickare.
Hur talar du om priset?
Jag läser av personen.
Om du kommer från en rik familj,
kan jag säga 10 000.
Säg att nån är snickare.
Eller mekaniker, så...
Okej. Fem tusen.
Jag hade ingen aning om vad det kostar att få nån mördad,
fem papp verkar lågt.
Om du ska göra ett jobb åt nån maffiamedlem,
kan du ta 10 000 eller vad som helst över det.
Säg om detta stämmer.
Priset för ett jobb är inte som för en bit pizza.
Det är inte två eller tre dollar beroende på vart du går.
Det beror på vem beställaren är
och vad du tror att de har råd med.
Just det.
Betalar man alltid kontant, eller kan man överföra pengar?
Är det digitalt? Tar du Venmo?
Ser jag ut som en jävla bank?
Men alltså...
Tänker du ge mig ett kort?
Försöker folk med det?
-Nej, kontanter. -Alltid kontanter.
Om du ger mig ett kort måste jag döda dig.
Jaha, vad är ett människoliv värt i yrkesmördarnas värld?
Inget.
Intressant.
Livet i den branschen?
Skojar du?
Vad skulle det kosta att röja mig ur vägen?
Det gör jag gratis.
-Inga problem. -Skönt att veta.
I Dominicks värld är priset för ett mord
vad som helst som marknaden klarar.
Beställaren måste betala i förväg,
men vad händer om ekvationen spegelvänds?
Vem bestämmer priset för döden när döden är över?
Om du råkar dö, och det är nån annans fel,
kan det handla om vållande till annans död,
och dina anhöriga kan få en bra slant.
Exakt hur mycket avgörs av personer som den här.
Allen Hurkin-Torres är en pensionerad domare
som har hanterat ett mycket stort antal fall i USA
och har utdömt över 15 000 skadestånd.
Men tidigare i livet,
röjde Allen även järnet på New Yorks punkklubbar
med sitt band The Speedies.
Alla ser dig som personen i kostym och slips.
-Det där är mitt bandfoto. -Jösses!
Jag ska ge dig en ledtråd. Stripes.
Aldrig!
Allen arbetar nu som medlare,
och hjälper parter att göra upp i godo,
och har hjälpt sökande att få över två miljarder dollar i ersättningar.
Hur ska jag skära fänkålen?
PRIVATMEDLARE, ROCKSTJÄRNA
Vad säger ditt hjärta?
Mitt hjärta säger... Okej, jag fattar.
Allens liv består av lite rock and roll,
lite vållande till annans död och massor av mat.
Mitt jobb i domstolen
skilde sig från de flesta domares.
Mitt jobb var att få till uppgörelser,
för i Brooklyn hade vi tusentals fall.
Vilken sorts fall arbetade du med?
Personskador, vållande till annans död.
Allt jag gjorde var att medla, dagligen.
En dag frågade nån mig
om skillnaden mellan personskada och vållande till annans död.
Jag sa att det är en personskada,
fast skadan är värsta möjliga.
Man är död.
Med mål som gäller dödsfall
uppstår helt andra komplikationer
beträffande samhällets värderingar.
Ett mål som gäller skadestånd för dödsfall är inte ett brottmål.
Ingen får fängelse.
Istället skipas rättvisa genom en finansiell transaktion.
Det är som när O.J. Simpson inte dömdes för mord,
men befanns skyldig till två dödsfall.
Han dömdes att hosta upp över 25 miljoner dollar.
SIMPSON MÅSTE BETALA 25 MILJONER DOLLAR
Eller när en man dog av skador som han fick
när han duckade för en flygande räka på en restaurang,
och måste opereras.
Hans fru stämde restaurangen
och krävde 10 miljoner dollar för förlusten av sin make.
Tyvärr såg inte juryn det på samma sätt.
JURY TROR EJ PÅ FLYGANDE RÄK-DÖD
FAMILJ KRÄVER 10 MILJONER
Vem stämmer vanligtvis vem?
Ofta är det maken som tjänade mer,
och han har dött och frun lagsöker för vållande till annans död,
och kräver kompensation.
Hur avgörs värdet av ett liv?
Stadgarna är olika i olika delstater,
men i delstater som New York,
anses skadorna bara vara materiella.
Vad betyder det?
Ditt värde. Hur mycket pengar du tjänar.
Du är en penningmaskin,
och man beaktar vem du ger pengarna till,
vem du försörjer.
Men en del av problemen med det
är att ett barns död inte är värd nåt.
Varför?
För att barn och äldre inte är penningmaskiner.
De drar inte in pengar och försörjer ingen.
Så frågan är vad barnet är värt,
eller den äldre personen?
Svaret är: väldigt lite.
Wow. Det verkar konstigt.
Det enda man kan räkna med är smärta och lidande
under en begränsad tid före dödsfallet.
Och skräck före döden.
Om en man på gatan är skadad och skriker:
"Gud, en bil kommer mot mig.
"Han kör på mig, det kommer göra jätteont."
SKRÄCK FÖRE DÖDEN
Om man inte lider före döden,
har man ett väldigt begränsat värde.
Varför lagsöka isåfall?
I mål som gäller dödsfall,
saknar de personen och det verkliga problemet är
att systemet inte kan ge tillbaka deras anhöriga.
Det handlar oftast om en katharsis för dem,
så det är som terapi.
Det största problemet för dem
är att bestämma sig för en siffra.
De känner att om de säger: "Ja, 400 000 dollar,"
så har de satt en siffra på sin närstående.
Det bästa jag kan göra är så här.
Jag säger: "Inget kan ge tillbaka din närstående.
"Men pengarna kan komma till nytta.
"För ditt andra barn, för college."
Efter samtalet,
känner de att de har fått sin terapi och katharsis,
så man känner att man har gjort nytta.
Om du skulle värdera dig själv,
hur skulle du resonera?
Hur skulle du räkna?
Jag är högavlönad,
det tas automatiskt med i beräkningen.
Jag är 55.
Frågan är hur länge jag kommer jobba.
Det är materiella skador.
Jurister och läkare, vi dör vid skrivbordet.
De flesta jurister arbetar tills de är över 70.
Säg att jag går vid 70.
Femton gånger min nuvarande årsinkomst.
Det är vad jag är värd.
Om Allens frånfälle skulle komma i förtid,
är han värd mycket på grund av sitt högavlönade jobb.
Fast jag tvivlar på att han dör snart.
Han överlevde 80-talet som trummis.
Jag antar att det är rimligt.
Lagen kan inte återuppliva dig,
den kan bara ge dina anhöriga lite stålar.
Men jag vill tro att jag är värd mer än min förlorade inkomst.
Hur kan jag maximera återbetalningen när jag dör?
Jag vill att min död ska bli lönsam.
Förväntar du dig en tragisk bortgång?
Jag har bestämt mig för det.
Jag antar att du inte har stora inkomster.
Rätt gissat.
-Kan du... -Ursäkta.
Tack.
Utöver förlorad inkomst,
finns inget fast pris för dödsfall.
Det beror på vem man är, hur man dör,
vilken fattig familj man efterlämnar.
Du menar rik familj?
Det beror på.
Den genomsnittliga ersättningen vid dessa mål
är strax över två miljoner dollar.
Det går bra.
Ännu mer om det finns tragiska omständigheter.
Som i Scarface.
Snarare Steel Magnolias.
Den har jag inte sett.
År 2001 dog en blivande Mets-spelare
på grund av ett fel med en bil, innan han skrev under kontraktet.
Familjen fick 131 miljoner dollar.
Din död måste vara Oscar-material.
Som Michael Shannon
i sexfiskfilmen, eller nåt?
Vi kan väl bara fokusera på
vad du efterlämnar?
Är du gift?
Min fru och jag vill inte ha etiketter på det.
Men det vill juryer.
Äktenskap kan öka ditt värde med miljoner.
Dessutom ger vissa delstater ersättning för hedonisk skada,
det vill säga att din änka får kompensation
för förlusten av nöjet av ert sexliv.
Och hon måste inte bevisa att det var ett nöje...
Eller?
Nej. Har du nåt samhällsengagemang?
Välgörenhet?
-Frivilligarbete. -Jättebra.
Mina åsikter online om att falla på knä under nationalsången.
Jaså.
Jag ska vara uppriktig.
Din död börjar verka lite mindre orättfärdig.
Varför vill du att den ska vara så lönsam?
Jag har alltid velat bli rik.
Hur har du tänkt få tillgång
till pengarna när du är död?
Det finns vissa inslag i det här scenariot
som jag inte har tänkt igenom.
Du kanske kan rekommendera ett medium,
eller nån annan interdimensionell specialist.
Kanske den som gav dig de där magiska kulorna.
-Ut härifrån. -Signerar du parkering?
-Inte åt dig. -Men du gör det?
-För andra. -Min kusin körde mig.
Det finns en annan vinkel till detta.
KALIFORNIEN
Istället för att fråga: "Vad kostar vållande till annans död?"
Fråga: "Vad är det värt att hindra ett dödsfall?"
Regeringar och företag måste fråga det hela tiden.
Mike Gatto är skadeståndsadvokat.
När en handling eller underlåtenhet att handla
av regering eller ett företag, leder till skada eller dödsfall,
tar Mike hand om målet.
Varför är vi här?
ADVOKAT, ÄLSKAR GATUSKYLTAR
Ibland kan en så liten sak som en billig skylt rädda liv.
Igår hörde jag vittnen i ett mål där två motorcyklister dog
för att kommunen inte varnar motorcyklister
om att en rondell har höjts.
De körde in i den och dog.
Fan.
Safeword, valpar.
Priset för en sån enkel sak kan få allvarliga följder.
Jag antar att de lagliga följderna
blir mycket mer kostsamma än priset för några gatuskyltar.
Många gånger om.
En gatuskylt. Vad kan de kosta? Fyrtio dollar?
När det gäller vållande till annans död,
beräknar man bakom kulisserna
vad skadeståndet från ett företag eller staten kan hamna på?
Vi tror absolut att det förekommer.
Vi får sällan reda på det,
men det finns historiska fall
som ger perspektiv.
Många känner till Ford Pinto.
Det var i början av 70-talet.
De ville sätta ett tillräckligt lågt pris.
De ville sälja den för 1 999 dollar.
Vid nån tidpunkt insåg de
att bensintanken var sårbar för explosion och brand.
Det kostade 11 dollar att åtgärda.
Hoppsan.
Ford beräknade och uppskattade värdet av mänskligt liv
och skador som kunde uppstå som följd av den farliga bensintanken,
och de valde att gå vidare, för pengarnas skull.
Är det vanligt att företag gör så?
Att styrelsen sammanträder
och beräknar ifall det är värt att betala skadestånd
om nån dör som följd av nåt de gör.
Sorgligt nog, ja, tror jag.
Vi får bara reda på det
när de tvingas avslöja det vid rättegångar,
eller av nån visselblåsare,
men det kommer sällan i dagen.
Är dessa samtal i styrelserummet
normala i affärssammanhang?
Att man gör såna beräkningar, i alla företag?
Jag tror att det är försiktighet.
Frågan är hur man använder informationen.
Statliga myndigheter gör liknande beräkningar
enligt ett måttsystem som kallas Value of a Statistical Life
eller VSL.
Genom vetenskapliga studier och marknadsanalys,
fastslår olika myndigheter egna värden på VSL.
Så här använder man VSL.
År 2007 övervägde Transportstyrelsen
att införa en regel som tvingade biltillverkare
att installera ett system som påminde passagerare att ha säkerhetsbälte.
De uppskattade att 44 liv per år kunde räddas.
Men att installera det skulle kosta bilindustrin 325 miljoner.
Till en kostnad av 7,5 miljoner dollar per liv,
var beloppet högre
än Transportstyrelsens dåvarande VSL,
så skyddsutrustningen installerades inte.
Att sätta en prislapp på döden
ger företag och myndigheter en drivfjäder
att ta ansvar.
Men priset avgörs av utomstående institutioner
som domare, juryer och medlare.
Men om vi kunde bestämma vårt eget pris?
Skulle vi använda samma kalla logik som yrkesmännen?
SPANIEN
Har du nånsin frågat vad ditt liv är värt för dig?
Hur mycket skulle du ta betalt för att riskera att dö?
LÅNGHALS-SKÖRDARE
Abrahán och Francisco gör den beräkningen dagligen.
LÅNGHALS-SKÖRDARE
De skördar långhalsar
från vassa klippor i Atlanten,
utanför Spaniens norra kust.
Det är ett livsfarligt jobb som är bra betalt.
Långhalsarna är en delikatess
som säljs dyrt.
Gourmeter kan betala upp till 100 euro,
eller nästan 120 dollar per portion.
Hur ofta inträffar skador och dödsfall?
Är det vanligt eller...
Varje år inträffar olyckor.
Brutna revben, och tyvärr även dödsfall.
För två år sen dök en fiskare ensam,
och när han kom upp igen efter flera dagar var han död.
Det verkar konstigt.
Även om havet är lugnt, letar man alltid efter
de värsta ställena,
för att få de bästa långhalsarna.
Var gör han av dem?
Han har dem innanför t-tröjan, med ett bälte.
Det är mycket att ha koll på.
Mamma grät nästan när jag berättade att jag tänkte skaffa långhals-licens.
"Det är jättefarligt!"
Ja. Wow!
Det är lite panik i hans röst.
Det ser läskigt ut för oss,
men är det en vanlig dag för dig?
Idag är en väldigt bra dag.
Havet är lugnt. Så här är det sällan.
Vill du smaka en?
Visst.
Du måste visa hur man äter den.
Du ska suga på den.
Bara bita av den?
Jag gillar dem råa.
Snorkonsistens
med smak av ett otroligt rent hav.
Jag har aldrig ätit snor!
Jag menar, inte jag heller.
De flesta skulle kanske inte sluta med sitt vanliga jobb
för att göra nåt så här farligt.
Jag undrar vad drivfjädern är?
Hur mycket brukar ni tjäna?
Omkring 500 euro en sån här dag.
Som ni delar på?
Var och en.
Fem hundra var? Jäklar!
Typ 600 dollar var.
Berätta om det här stället.
Ni kommer hit innan ni går ut med båtarna.
Ofta när vädret är dåligt och man inte kan åka båt,
kan man gå ner här.
Går ni ner här?
Hur? Det är så brant.
Ibland använder man ett rep på de farligaste ställena.
För några år sen,
klättrade en person ner och föll mellan två klippor
och måste räddas med helikopter.
Så ni tjänar väldigt bra,
men det verkar som om ni utsätter er
för väldigt stora faror.
Är det värt det?
Värdet finns även i passionen man har för detta.
Det är som en drog.
Vad är det ni gillar så mycket?
Havet. Fisket.
Att vara min egen.
Ja, det...
Man måste uppleva det för att förstå.
Precis som vissa har bestämt
att långhalsar är en delikatess som är värt ett högt pris,
har Abrahán och Francisco bestämt att pengarna de tjänar räcker
för att de ska sätta livet på spel.
Här är en titt på de osynliga beräkningar
vi alla gör dagligen,
från en helt annan vinkel.
De flesta inser inte
hur deras beslut innebär en värdering av deras eget liv.
Som att för en högre lön göra ett farligare jobb.
Takläggare tjänar 4 000 dollar mer om året än andra byggnadsarbetare
för risken att dö på jobbet är fem gånger högre.
-Det är sant. -Bryt! Alla tar rast.
Dessa val speglar en kostnadsanalys
av vad vi är villiga att riskera för att leva ett bra liv.
Staten uppskattar
vad det kostar att förhindra ett dödsfall
innan de sätter upp gatuskyltar eller tvingar folk att bära hjälm.
Även om man inte räknar exakt,
gör man intuitiva uträkningar om livsfara hela tiden.
Håll i mig.
Ingen idiot skulle spela rysk roulette,
ens för en miljon dollar.
Oddsen är 1/6 att man dör.
Så du borde nog hosta upp sex dollar för en rökvarnare
och eliminera en på miljonen-risken att du dör i en eldsvåda.
Sätt upp dem i barnens rum, tack.
Tänk på den amerikanska fotbollsspelaren Chris Borland.
Han slutade efter bara en säsong i NFL
på grund av risken för hjärnskador.
Han gav upp ett kontrakt som var värt 2,3 miljoner dollar
för risken var 40 %.
För honom var en hjärna som ännu kan räkna viktigare än pengar.
Vad är din hjärna värd, Randy?
Snabbtänkt, kompis.
Men det är inte alltid lätt att undvika faror.
Ingen tacklar dig vid skrivbordet,
men stillasittande fördubblar sannolikheten att du dör
för det ökar risken för diabetes, stroke, cancer och demens.
Ta bort mordmaskinen!
Självklart vill ingen eliminera alla faror.
Att leva i en bubbla
kanske innebär att du värderar ditt liv till en miljard dollar,
men jag skulle inte göra det om jag fick betalt.
Utan risker har man inget kul.
Jag skulle få ge upp hörlurar, selfies, hissar, varmkorv,
varmt vatten, julgranar och sängramar.
Alla kända mördare.
En av 700 000 i USA dör årligen då den faller ur sängen.
Fler än som dör i terrordåd.
Men jag tänker inte sova på en madrass på golvet,
för jag är inte 25 år.
Jag ser bara ut som det.
Oavsett vad du är beredd att betala för ett roligt liv,
kommer alltid en räkning till slut.
TJECKIEN
Även om du är borta när du dött,
finns ett ekonomiskt system som hanterar det som finns kvar.
Dina kvarlevor.
Kyrkogården till Allhelgonagravkyrkan
är ett av de tidigaste exemplen på en lik-ekonomi.
Hur många ben och skallar finns det här?
Tusentals.
Omkring 100 000 långa ben
och 60 000 skallar.
ARKEOLOG
Filip Vemilsky arbetar som arkeolog åt kyrkan.
Enligt honom blev klostret en sensation på 1300-talet
då en munk återvände med en kruka helig jord
från platsen där Jesus korsfästes, och strödde ut den på kyrkogården.
Legenden fungerade effektivt som PR.
När man söker en plats för den eviga vilan,
är läget det viktigaste.
Den här platsen förknippades med Jerusalem och Golgata,
kristendomens heliga platser.
Och det hände några mirakler här.
Därför var det en speciell plats för kristna,
en betydelsefull plats.
Kunde de få så mycket betalt som de ville?
Var det prisvärt?
De måste betala mycket
för att få bli begravda här.
Enkel återuppståndelse. En affär med ett högt pris.
Munkarna tog bra betalt.
Men på 1300-talet decimerade pesten Europas befolkning.
För att lämna plats åt alla som dog,
fick många äldre lik på kyrkogården grävas upp,
och benen återanvändes till den unika inredningen
som nu pryder kyrkan,
inklusive en ljuskrona av skelettben.
För att sätta piff.
Det kanske ser ut som huset i Rovdjuret,
men genom att använda benen som Meccano
kunde de göra plats för nykomlingar.
Munkarna som byggde kapellet förstod
att oroskänslor för vad som händer med vår kropp och själ efter döden
är starka och svåra att handskas med.
Kanske de visste för 100-tals år sen
att allt som hjälper folk att hantera dessa känslor
kan säljas till ett högt pris.
Begravningsbranschen fanns inte för 200 år sen.
Man blev bara nergrävd
på en kyrkogård, eller i trädgården som en hamster.
Men när Lincoln mördades,
blev han den första presidenten som bevarades
med en uppdaterad gammal teknik som nu kallas balsamering.
Så många sörjande såg Lincolns konserverade kropp
på dess avskedsturné, att balsamering blev viralt.
Begravningsbyråer drog nytta av trenden,
bårhus byggdes i hela USA,
och begravningsentreprenörer tog betalt för kistor,
visningar och gravstenar.
Snart blev långa makeovers efter döden det vanliga.
För en politisk tungviktare som Lenin eller Eva Perón,
blev det ett måste.
Vanliga människor insåg snart
att de måste betala dyrt för att köpa tillbaka sina döda anhöriga.
De var inte billiga, men de var snygga.
Medan USA var i händerna på begravningsbranschen,
var dödsindustrin så gott som okänd i Malaysia tills för 30 år sen.
Innan dess skötte regeringen begravningsplatserna,
vanligen illa skötta av oprofessionell personal.
Familjer måste välja mellan det,
och att begrava de anhöriga på sin egen mark.
Men Frank Choos far hade en vision om ett företag som skötte begravningar.
DIREKTÖR, MINNESPARK
Jag förstår att det är en ny idé i Malaysia
att det finns företag som åtar sig begravningar.
Kan du berätta hur det startade?
Det var i början av 80-talet.
Då var alla kyrkogårdar statliga.
De avdelade mark för begravningsplatser.
Min framlidne far tänkte: "Jag undrar vad som händer i resten av världen."
Vi reste runt i världen på semestrar,
och besök på begravningsplatser och minnesparker ingick i resplanerna.
I mitten av 80-talet,
bestämde han sig för att införa det i Malaysia.
MINNESPARK
Vi tillhandahåller alla tjänster såsom balsamering,
begravningssalar där folk kan hålla vaka,
krematorier och till sist har vi parker.
Franks familj importerade alla västerländska begravningsseder
men framgången beror på anpassning efter olika kulturers sedvänjor
och en personlig touch.
I det här huset har vi minnestavlor.
Vi erbjuder förböner av munkar två gånger i månaden.
Jag ska visa var vi förvarar de kremerade kvarlevorna.
Det finns även tempel här
för utövning av såväl buddhism och kristendom,
som hinduism och traditionell kinesisk religion.
För Malaysia är det en helt ny dödsekonomi
med prislappar på upp till 40 000 Ringgit,
eller 10 000 dollar.
Oavsett var man tror att man hamnar efter döden,
är det här en inkörsport.
Här placerar de foton och inskriptioner.
Och urnorna är där inne?
Ja, det kommer att vara urnor och dessa är för par.
Okej.
I början var folk lite skeptiska,
och de flesta hade aldrig varit med om ett fint avsked,
och hur man hedrar minnet av närstående på ett fint sätt.
Och nu efter 30 år,
har vi över 100 minnesparker i landet.
De dök upp överallt.
Franks pappa visade att begravningar,
som de flesta framgångsrika verksamheter,
kan anpassas till olika marknader och människor.
Men hur specialiserad kan dödsmarknaden bli
i sin jakt på kunder?
TYSKLAND
I Hamburg,
är fansen till fotbollslaget HSV,
"soccer" enligt USA, helt fanatiska.
På den här jättestadion, kan fansen
inte bara sörja matchförluster,
utan även sina närstående.
Eftersom stadion är granne med en kyrkogård
som anpassats efter dess unika fans.
Lars Rehder är vaktmästare.
Ingången är ett fotbollsmål i originalstorlek.
Schysst.
De som begravs här har klubbens symbol.
Vad kostar det att bli begravd här?
Omkring 4 000 dollar om du vill ha en grav som den här bakom.
Där är 20 personer begravda i en grav.
Okej.
Så det är lite billigare.
Jaså.
Om du vill ha en grav för bara två personer,
för ett par, kostar det upp till 15 000 dollar.
Så i den stora graven är 20 personer begravda?
-Ja. -Är det en familj?
Nej.
Det kan vara en fanclub, men de delar kostnaden.
-Är det här du vill bli begravd? -Ja.
Jag tycker att det är en fin plats.
Kyrkogården ger ny mening åt uttrycket "die-hard-fan."
Jag är ett Yankee-fan,
men jag vill inte begravas bredvid Yankee Stadium.
Tydligen älskar jag inte Yankees lika mycket som jag trodde.
Ja, jag förstår.
Jag antar att tanken på att förknippa döden med nåt man älskar
är rimlig.
Man kan ju faktiskt inte ta det med sig.
Eller kan man?
HONGKONG
Allt i den här affären är sånt man ska ta med sig när man dör.
Om man behöver en tupp i livet efter detta kan man ta med den.
Allt är av papper.
Så här är det.
Det ska brännas.
En del av den taoistiska tron
att man kan skicka saker till sina närmaste efter att de dött,
om man bränner pappersversioner av sakerna.
Så döden behöver inte vara tråkig.
Det är en urgammal kinesisk ritual som uppdaterats för den moderna ekonomin.
Den här är klart ballast
för den är gammaldags.
Det står "Marlbero".
Det här är bra
om man vill ha färdigförpackade saker,
men om man vill specialbeställa,
finns bara en person att gå till.
Mr Ha är känd som kungen av pappersoffer.
Jag är här för att lära av mästaren
om branschen som tillgodoser nyligen avlidnas behov.
Inom den kinesiska taoismen och buddhismen,
tror man att "värdefulla saker måste ärvas
"från generation till generation."
Tanken är att när man bränner pappersoffren i det här livet,
får de anhöriga dem i livet efter detta.
PAPPERSMÄSTARE
När nån bränner en papperssak för en död anhörig,
är det symboliskt eller tror man verkligen på det?
Offren gäller både de levande och de döda.
En son som inte har bränt ett pappershus för sin döde far,
kan inte sova på flera månader eller år,
för han undrar hela tiden om hans far
har nånstans att bo i dödsriket.
Kan du ge nåt exempel på vad folk bett dig att göra?
Jag minns ett fall då den döde
var maffialedare.
Till begravningen ville de ha många offer
som liknade hans hejdukar
som höll i pistoler eller svärd,
för att visa vilken mäktig man han var.
Så maffiakillen kunde ta alla sina grabbar med sig
till livet efter detta.
Precis.
Ber folk nånsin om saker de inte haft?
Är det önskningar?
Ja.
Det är pappersoffrens sanna mening.
Om den döde inte har åkt Rolls Royce, eller i ett rymdskepp,
i livet,
beställer familjen pappersoffer som liknar dessa saker.
Det är som att uppfylla den dödes drömmar.
Om man har en svår ekonomisk situation,
förväntas man ändå
köpa papperssaker åt anhöriga för ceremonin?
Ja, i värsta fall i Kina
när de vill kosta på sig en fin begravning
kan familjen låna så mycket pengar,
att de måste arbeta 8-10 år för att betala tillbaka.
Nu förstår jag vad du menar. Det är en tung börda för familjer.
Det är därför de säljer huset.
Så de säljer huset för att betala begravningen?
Det är riktigt.
Vissa är villiga till stora uppoffringar
för ett offer.
Eftersom jag inte tror att nån kommer att
betala mycket för mina behov i dödsriket,
har jag bett mr Ha att göra några av mina favoritsaker,
så att jag kan bränna dem i förväg.
Det skadar ju inte.
Det här är min hund!
Så, hon är... Du har lyckats.
Hon lever ännu,
och kommer alltid att leva,
annars klarar jag mig inte.
Jag ser mänskliga egenskaper hos henne,
för hon är min hund, så jag borde inte bränna den här.
Det är inte tabu att bränna pappersdjur,
för de är djur, inte människor.
Du kan bränna pappershunden innan du dör.
Ni kommer att återförenas en dag.
Jaha, det fungerar så. Schysst.
Jättebra.
Det här är för att jag ska ha Wi-Fi.
Har du lösenordet?
Lista ut det själv.
Okej.
Tacos och bönor!
Så att du blir mätt i dödsriket.
Flera gånger om hoppas jag.
Den är fin.
En träningsdräkt.
Den är snygg på dig.
Hur mycket är jag skyldig?
Det tog mer än tre dagar att göra sakerna,
så det kostar 11 000 hongkongdollar.
Det blir nästan 2 000 dollar, jag betalar på vägen ut.
Tack för affären.
Jag har just betalat 2 000 dollar för papier-maché.
Det är mycket pengar att bränna.
På riktigt sätta eld på.
Folk spenderar alla möjliga pengar på döden.
Eftersom ingen vet vad som väntar,
är det svårt att invända mot nåt belopp som nån vill lägga ut.
Jag undrar ändå om de ekonomiska val vi gör i samband med döden
har nån rim och reson?
Varför tror vi att vi måste lägga ut pengar för att ta avsked av närstående?
KALIFORNIEN
Caitlin Doughty försörjer sig på döden.
Men för en begravningsentreprenör,
har hon radikala åsikter om vad som driver begravningsekonomin.
Uppfattningen att man måste ta sin anhöriga
till en begravningsbyrå
och inte själv medverka i processen,
utom när man går på begravningen.
Jag har alltid trott att det måste gå till så.
Men det är inte lagstadgat, eller hur?
NATURLIG BEGRAVNINGSENTREPRENÖR
Nej, en del av det jag gör,
är att tala om att folk kan medverka.
Det finns alternativ.
Begravningar kan vara mindre kostsamma och mer meningsfulla.
Det finns många säkra och lagliga alternativ för döda kroppar
som du kanske inte känner till.
Det intressanta med döden i olika världsdelar
är att Amerika har exporterat
de värsta delarna av vår kultur.
-Även i döden? -Ja.
Döden som vi exporterar är den kapitalistiska döden.
Ju mer du köper åt din närstående,
desto mer bryr du dig,
och vi borde lära oss att hålla isär de sakerna.
Kan du berätta
hur det kom sig att du började arbeta med detta?
Absolut, jag har varit i begravningsbranschen i 10 år,
och jag började som krematorietekniker.
Jag var bakom kulisserna
där det finns stora maskiner som kremerar liken.
Det första jag lade märke till var att jag vanligtvis var ensam där.
Inga familjemedlemmar, bara jag som kremerade mamma, pappa eller din syster.
Jag upprördes. Varför är det bara jag här?
Med tiden förstod jag
att det är för att samhället inte talar om för oss
att vi borde vara engagerade i döden och begravningar,
att vi borde vara med,
eller ens att vi får vara med.
För 150 år sen, var döden i USA
helt och hållet en familjeangelägenhet.
Nån dör i hemmet, den tas om hand i hemmet.
Grannen gör kistan som man bär på axlarna till graven.
Familjen och samhället är engagerade.
Vid sekelskiftet,
började en del tänka:
"Intressant, vi kan tjäna pengar på detta."
Vi kan säga: "Det är säkrare och mer hygieniskt
"om vi tar liken,
"och tar hand om dem, och ni betalar oss."
Under de senaste 100 åren,
har vi alla hjärntvättats
att tro att det är det säkra och lagliga sättet.
Det är inte sant.
Du måste inte överlämna kroppen till en begravningsentreprenör
som kemiskt bevarar den
och säljer tillbaka den till dig.
Okej.
Du kan ha en naturlig begravning,
med en enkel rottingkista eller svepning i ett grunt hål.
Och man kan förmultna och uppgå i jorden runt den,
och bli ett träd eller en buske,
en blommande buske, nåt fint.
Så det här är en svepning.
Ja.
-Vill du prova den? -Ja.
-Vill du ligga ner? -Okej.
-Äventyret börjar. -Okej.
Vi lägger om den så här.
Ditt huvud får vara framme.
Det är som att campa.
Ja, lite grann.
Vi knyter den här.
Ingen stoppar om en så här.
Hej, jag är din camping-övervakare.
Hoppas du trivs här på Döds-campingen.
Jag skulle kunna somna.
Vänta tills vi täcker ansiktet.
Vi får se vad du säger då.
-Beredd? -Japp.
Det stora ögonblicket.
Farväl då.
Säg till om du inte kan andas.
Okej.
"Lokal begravningsentreprenör dödar man" vill man inte se på löpet.
Om jag dör, är allt färdigt.
Inget mer att göra.
Du kan bara gräva hålet.
Okej. Du, min vän, är nu svept.
Hur känns det?
Inte illa.
Du är jättefin.
Jaså? Tack.
Jag fattar nu.
Om det här är möjligt,
varför bli instängd i en låda?
Sorg kan leda oss till radikala beslut.
Och en del är inte ekonomiska.
Det finns en blomstrande ekonomi
som bygger på varje aspekt av döden.
Att sörja våra hädangångna anhöriga är dyrt.
Men att förlora nån på grund av oförutsedda omständigheter
kan ge ruskigt hög ersättning.
Och om jag vill bli av med fiender,
vet jag nu att jag behöver kontanter.
Siffrorna bakom dessa val
kan ofta vara röriga,
men att spendera pengar i dödsekonomin
verkar kunna köpa lättnad från den existentiella ångest
som uppstår när man vet att döden kommer
för oss alla.
Och nu, valpar.
-Ut från mitt kontor. -Skriver du på parkeringsbiljetter?
Nej.
-Glad påsk. -Japp.
-Gå nu. -Tack.
Vet du några bra advokater?
Jag ringer polisen.
Känner du Sting?
Uselt skämt.
...kompensera din änka för förlusten av nöjet av ert sex.
Vill du ha nöjet av mitt sex?
Låter som en konstig...
-Jag måste säga det till min fru ikväll. -...viktoriansk roman.
Jag måste skriva upp det,
så jag kan säga det till min fru.
Vill du ha nöjet av mitt sex ikväll?
Fan också.