Kuolema.
Viimeinen määränpää meille kaikille.
Ja todellinen rahasampo.
Keskivertoamerikkalaisen hautajaiset maksavat 8 000 - 10 000 taalaa.
Ala tuottaa 20 miljardia dollaria vuodessa.
Pelkistä hautajaisista.
On myös valtava salainen ala,
joka koostuu juristeista, yhtiöistä, valtion virkamiehistä
ja ei niin virallisista ihmisistä...
-Hei, oletko se palkkatappaja? -Kuka vittu sinä olet?
...joille kaikille maksetaan varvaslappusi hinnoittelusta.
He päättävät, minkä arvoista on säilyttää henkesi,
päättää se
tai kuinka paljon lähisukulaisillesi täytyy maksaa,
kun olet poissa.
Minkä arvoinen henkeni siis on?
Paljonko ruumisarkusta pitäisi maksaa?
Paljonko seksiä pitäisi saada maksimoidakseen kuoleman tuoton?
Siinä pari kysymystä, joista teemme selvää.
Tervetuloa kuolemajaksoon.
KUOLEMANJAKSO
Piti siitä tai ei, raha yhdistää meitä kaikkia.
Olen Kal Penn. Tutkin tätä valtavaa petoa,
joka on maailmantalous.
Tämä valtava peto, joka on maailmantalous
Ensinnäkin, älä huoli.
Tiedän, että koko jakso kuolemantaloudesta
voi hermostuttaa vähän.
Hitto, en edes mielelläni ajattele kuolemani mahdollisuutta.
Keksitään turvasana siltä varalta, että asiat käyvät epämukaviksi.
Kävisikö "koiranpennut"?
Minkä arvoinen henki on?
Voisin kysyä sitä miljoonalta ihmiseltä ja saisin miljoona vastausta.
Mutta olen päättänyt aloittaa kysymällä henkilöltä,
joka on koulutettu viemään henkiä.
-Hei, oletko se palkkatappaja? -Kuka vittu sinä olet?
Olen Kal.
Hyvä on.
En kai tarvitse turvavyötä, jos emme aja mihinkään.
Siis me...
Ensinnäkin, älä änkytä.
Oletko hermostunut?
-Olen vähän hermostunut. -Selvä.
-Rauhoitu. Onko selvä? -Selvä.
Miten palkkatappajaa etsivä löytää sinut?
En ole vitun keltaisilla sivuilla. Usko pois.
Sitä tarkoitan.
"Palkkatappaja"-otsikon alla.
Muuttuuko tapon hinta, jos uhrilla on lapsia?
Jos hän asuu asunnossa talon sijaan?
Mikä oikein olet? Vitun kyttä?
Oletko sinä kyttä?
Kyllä, olen vitun kyttä.
Tiesin, että olet kyttä.
-Selvä. -Hyvä. Painu vittuun.
1980-luvulta 2000-luvun alkuun
Dominick Polifronella oli tällaisia tapaamisia
syrjäisillä pysäköintialueilla
epätoivoisten ihmisten kanssa, jotka olivat valmiita maksamaan paljon
jonkun tappamisesta.
He luulivat Dominickia palkkatappajaksi
valmiina murhaamaan heidän puolestaan,
mutta hän olikin ATF:n agentti peitetehtävässä.
PALKKATAPPAJA, ENTINEN ATF:N AGENTTI
Työ oli vaarallista, mutta auttoi tuomitsemaan monia,
jotka halusivat surmata ihmisiä.
Myös vuonna 1986,
kun hän auttoi nappaamaan sarjamurhaajan, mafian palkkatappajan Richard Kuklinskin,
joka tunnettiin Jäämiehenä, koska hän jäädytti uhrinsa kuoleman jälkeen.
Peitetehtävä palkkamurhaajana aidon palkkamurhaajan nappaamiseksi
kuului Dominickin työnkuvaan.
Hän on asiantuntija tappamisen taloudessa.
Miten tämä toimii?
Yrität sanoa: "Kuule.
"Minulla on ongelma, joka pitää hoitaa.
"Vaimoni pettää minua tai tapasin jonkun.
"Pitää päästä vaimostani eroon."
Selvä.
Miten se tehdään? Siististikö?
Pitääkö näyttää onnettomuudelta?
On eri vaihtoehtoja.
Jopa palkkamurhassa on menyy vaihtoehdoista.
-Menyy? -Se ei ole...
Niin minä sen kuvittelen.
On...
Haluan tietää, haluatko sen näyttävän onnettomuudelta.
Vai haluatko ilmaista jotain?
Voitko kertoa, kuinka paljon maksaa saada joku hengiltä?
Hinnat eivät ole kiveen hakattuja.
Sanotaan, että on kaksi asiakasta.
Toinen on suuryhtiön toimitusjohtaja, toinen on timpuri.
Miten kerrot heille hinnan?
Luen sitä henkilöä.
-Selvä. -Jos tulee varakkaasta suvusta,
voin sanoa hinnaksi 10 000 dollaria.
Sanotaan, että joku on timpuri.
Joku työskentelee mekaanikkona.
Hyvä on. Viisi tonnia.
Koska en ole tiennyt, mitä jonkun murhauttaminen maksaa,
viisi tonnia vaikuttaa halvalta.
Jos tappaa järjestäytyneille rikollisille,
voi veloittaa kymppitonnin tai enemmän.
-Selvä. -Kerro, onko tämä oikein.
Murhan hinta ei ole kuin pitsapalan hinta.
Hinta ei ole kaksi tai kolme dollaria paikasta riippuen.
Se riippuu murhan pyytäjästä
ja siitä, paljonko hänellä on varaa maksaa.
-Pitää paikkansa. -Selvä.
Maksetaanko käteisellä vai tilisiirtona?
Onko se sähköistä? Käykö Venmo?
Näytänkö vitun pankilta?
Mietin, että...
Annatko luottokortin?
Yritetäänkö sitä?
-Ei, käteisellä. -Aina käteisellä.
Jos toisit minulle luottokortin, minun pitäisi tappaa sinut.
Mikä on ihmishengen arvo palkkatappajien maailmassa?
Ei mitään.
Se ei ole mitään. Mielenkiintoista.
Henki sen tyylisellä alalla?
Oletko tosissasi?
Paljonko maksaisi murhata minut?
Tekisin sen ilmaiseksi.
-Onnistuu. -Hyvä tietää.
Dominickin maailmassa hengen viemisen hinta
on se, mitä markkinat maksavat.
Murhan haluavan täytyy maksaa etukäteen,
mutta mitä tapahtuu, jos yhtälö on toisinpäin?
Kuka päättää kuoleman hinnan, kun kuoleminen on tehty?
Jos sattuu kuolemaan ja se on jonkun muun syy,
se voidaan luokitella kuolemantuottamukseksi,
ja lähisukulainen voi rikastua.
Tarkan summan päättävät tämänkaltaiset tyypit.
Allen Hurkin-Torres on eläköitynyt newyorkilaistuomari,
joka käsitteli yhtä USA:n suurimmista tapausmääristä
ja teki yli 15 000 sovintoa.
Edellisessä elämässään
Allen rokkasi myös New Yorkin punkklubeilla
voimapopbändinsä, The Speediesin, kanssa.
Kun kaikki näkevät sinut puku päällä, sellainen sinä olet.
-Mutta tämä on bändikuvani. -Hemmo!
Annan vihjeen. Raidat.
Eikä!
Nyt Allen toimii yksityisenä sovittelijana
ja auttaa haasteiden sopimisessa ennen kuin ne ehtivät oikeuteen.
Hän on varmistanut yli 2 miljardin dollarin sovinnot.
Miten leikkaan fenkolit?
YKSITYINEN SOVITTELIJA JA ROKKITÄHTI
Mitä sydämesi käskee?
Se käskee... Hyvä on, ymmärrän.
Allenin elämä on vähän rokkia,
vähän kuolemantuottamusta ja paljon ruokaa.
Työni oikeustalolla
poikkesi useimpien tuomareiden työstä.
Työni oli päästä tapauksista eroon sopimalla,
koska Brooklynissa oli tuhansia tapauksia.
Millaisten tapausten parissa toimit?
Henkilövahinkojen ja kuolemantuottamusten.
Toimin tapausten sovittelijana joka ikinen päivä.
Joku kysyi kerran,
miten henkilövahinko eroaa kuolemantuottamuksesta.
Kerroin, että se on henkilövahinkotapaus,
mutta vamma on pahinta mahdollista laatua.
On kuollut.
Kuolemantapaukset
asettavat omanlaisiaan haasteita sen suhteen,
mikä on oikein ja väärin ja mitä arvostamme yhteiskunnassa.
Kuolemantuottamustapaus eroaa paljon rikostapauksesta.
Kukaan ei joudu vankilaan.
Sen sijaan oikeutta jaetaan rahoitustapahtumana.
Kuten OJ Simpsonia ei tuomittu murhasta,
mutta todettiin vastuulliseksi kahteen kuolemaan.
Oikeusjärjestelmä käski hänen maksaa yli 25 miljoonaa dollaria.
VALAMIEHISTÖ MÄÄRÄÄ SIMPSONIN MAKSAMAAN 25 MILJOONAA
Tai kun lentävää katkarapua Benihana-ravintolassa väistettyään
mies kuoli saamiinsa vammoihin,
jotka vaativat leikkausta.
Hänen vaimonsa haastoi ravintolan
ja väitti, että hänelle oltiin velkaa 10 miljoonaa dollaria miehensä kuolemasta.
Valitettavasti hänen kannaltaan valamiehistö ei ollut samaa mieltä.
VALAMIEHISTÖ HYLKÄSI LENTÄVÄ KATKARAPU -KUOLEMAN VAATEEN
PERHE HAKI 10 MILJOONAA DOLLARIA BENIHANA-KETJULTA RUOKAILIJAN KUOLEMASTA
Kuka haastaa yleensä kenet?
Usein aviomies ansaitsee enemmän,
hän kuolee ja vaimo haastaa oikeuteen kuolemantuottamuksesta
vaatien korvausta.
Miten määrittelet hengen arvon?
Osavaltioissa on erilaiset asetukset.
Mutta New Yorkissa
vahinkoa pidetään vain taloudellisena.
Mitä se tarkoittaa?
Ihmisen arvoa hänen tuottamansa rahamäärän perusteella.
Ihminen nähdään taloudellisena moottorina, joka tuottaa rahaa.
Usein on merkitystä, kehen rahaa kuluttaa,
ketä elättää.
Osa ongelmasta kuolemanasetusten luomisessa
on se, että lapsen kuolema on arvoton.
Miksi?
Koska lapset ja vanhukset eivät ole taloudellisia moottoreita.
He eivät tuota rahaa eivätkä elätä ketään.
Kysymys siis kuuluu, mikä on lapsen arvo
tai vanhuksen arvo?
Vastaus on, hyvin vähäinen.
Vau. Vaikuttaa hullulta.
Ainoa osatekijä on siis, että heillä on tuskaa ja kärsimystä
rajoitetun ajan ennen kuolemaa ja juuri sitä ennen.
Kuolemaa edeltävää kauhua.
Jos tyyppi kadulla on haavoittunut ja huutaa:
"Voi luoja, auto tulee suoraan kohti.
"Se osuu minuun. Se tulee sattumaan tosi paljon."
KUOLEMAA EDELTÄVÄ KAUHU
Ellei ole tuskaa ja kärsimystä ennen kuolemaa,
ihmisellä on hyvin rajoitettu arvo.
Miksi haastaa oikeuteen?
Kuolemantapauksissa
usein kaivataan jotakuta, ja todellinen ongelma on,
ettei järjestelmämme voi tuoda omaista takaisin.
Yleensä tullaan hakemaan katarsista,
joten se on terapiaistunto.
Sitä puhuu heidän kanssaan, ja heidän suurin ongelmansa on
asettaa sovintosumma tapaukselle.
Koska heistä tuntuu, että sanomalla "Kyllä, 400 000 dollaria"
he ovat asettaneet arvon rakkaalleen.
Paras tapa, jolla yritän tehdä sen, on seuraava.
Sanon: "Kuule, mikään ei tuo rakastanne takaisin.
"Rahaa voidaan kuitenkin käyttää hyvään.
"Toiseen lapseenne, collegea varten."
Kun he ovat puhuneet,
heistä tuntuu kuin he olisivat olleet terapiaistunnossa ja kokeneet katarsiksen,
joten tuntee tehneensä jotain.
Jos joutuisit asettamaan itsellesi arvon,
miten tekisit sen?
Miten laskisit oman lukusi?
Tienaan paljon,
joten se lasketaan automaattisesti mukaan.
Olen 55-vuotias.
Kysymys siis kuuluu, kuinka monta vuotta teen töitä?
Koska on taloudellinen menetys.
Juristit ja tuomarit kuolevat työnsä ääreen.
Useimmat juristit työskentelevät seitsenkymppisiksi.
Laitetaan minut 70-vuotiaaksi.
Nykyiset tuloni kertaa 15.
Sen arvoinen minä olen.
Jos Allenin aika tulee ennen aikojaan,
hänellä on paljon arvoa tuomarin ja sovittelijan työnsä ansiosta.
Tuskin hänen aikansa tulee pian.
Hän selvisi 80-luvusta rumpalina.
Se käy kai järkeen.
Jos laki ei voi palauttaa henkeä,
ehkä se voi vain antaa omaisille käteistä.
Haluaisin ajatella, että minulla on enemmän arvoa kuin menetetyt tuloni.
Miten voin maksimoida kuolemani tuoton?
Haluan, että kuolemastani maksetaan valtavasti.
Oletatko, että kuolet traagisesti?
Olen tavallaan päättänyt niin.
Oletan, ettei sinulla ole huomattavia tuloja.
Arvasit oikein.
-Voisitko...? -Kyllä. Anteeksi.
Kiitos.
Menetettyjen tulojen lisäksi
ei ole kiinteää hintaa kuolemantuottamukselle.
Se riippuu siitä, kuka olet, miten kuolet
ja minkä perheparan jätät jälkeesi.
Tarkoitathan rikasta perhettä?
Se riippuu tarinastasi.
Keskimääräinen valamiehistön myöntämä summa kuolemantuottamuksissa
on vähän yli 2 miljoonaa dollaria.
Se käy.
Jopa enemmän, jos sinulla on kiehtova traaginen tarina.
Kuten Arpinaama.
Ennemminkin kuin Teräskukat.
En ole nähnyt sitä elokuvaa.
Vuonna 2001 22-vuotias Metsin varaus
kuoli auton viasta ennen sopimuksensa allekirjoittamista.
Perheelle myönnettiin 131 miljoonaa dollaria.
Kuoleman pitää olla Oscar-materiaalia.
Kuten Michael Shannon
siinä seksikalaelokuvassa tai jotain sellaista?
Keskitytään siihen,
mitä jätät jälkeesi. Sopiiko?
Oletko naimisissa?
Vaimoni ja minä emme halua nimetä sitä.
Valamiehet haluavat.
Avioliitto voi lisätä pari miljoonaa arvoosi.
Toinen tekijä on, että jotkin osavaltiot korvaavat hedonisia vahinkoja,
mikä tarkoittaa, että leskesi saa rahallisen korvauksen,
koska menettää nautinnon harrastaa seksiä kanssasi.
Hänen ei tarvitse todistaa nautinto-osuutta,
eihän?
Ei. Osallistutko yhteisön toimintaan?
Hyväntekeväisyyteen?
-Olen vapaaehtoinen. -Hienoa.
Kertomaan mielipiteeni verkossa polvistumisesta kansallislaulun aikaan.
Aivan.
Puhun nyt suoraan.
Alan ajatella, että kuolemasi kuulostaa vähemmän vahingolliselta.
Miksi haluat siitä suuren korvauksen?
Olen aina halunnut olla varakas.
Miten tarkalleen ajattelit saada
rahat kuoltuasi?
Tässä skenaariossa on selvästi osia,
joita en ole ajatellut loppuun asti.
Ehkä voisit suositella meediota
tai jotain muuta ulottuvuuksienvälistä asiantuntijaa.
Ehkä henkilöä, joka antoi sinulle nuo taikapallot.
-Ulos toimistostani. -Maksatko pysäköinnin?
-En sinulle. -Mutta yleensä?
-Muille. -Serkkuni antoi kyydin minulle.
On toinen tapa käsitellä tätä.
KALIFORNIA
Kuolemantuottamuksen kulujen sijaan voi kysyä,
minkä arvoista on estää kuolema?
LIIKENNEMERKKIPAJA
Hallitusten ja yhtiöiden täytyy kysyä sitä jatkuvasti.
Mike Gatto on henkilövahinko- ja hoitovirhelakimies.
Kun toiminta tai sen puute
hallituksen tai yhtiön taholta johtaa vammaan tai kuolemaan,
Mike hoitaa tapauksen.
Miksi olemme täällä?
KUOLEMANTUOTTAMUSASIANAJAJA PITÄÄ LIIKENNEMERKEISTÄ
Joskus pieni turvamerkki, hyvin halpa, voi pelastaa henkiä.
Eilen otin valaehtoiset lausunnot kahden motoristin kuolemasta,
koska kaupunki ei varoittanut motoristeja siitä,
että liikenneympyrä oli kohotettu.
He törmäsivät siihen ja kuolivat.
Turvasana, koiranpennut.
Niinkin yksinkertaisen asian kuluilla voi olla vakavia seuraamuksia.
Kuvittelisin, että tavoittelemasi lakitoimet
ovat paljon kalliimpia kuin pari liikennemerkkiä.
Paljon kalliimpia.
Liikennemerkki. Mitä nämä maksavat, 40 taalaa?
Lasketaanko
kuolemantuottamustapauksissa kulissien takana,
kuinka paljon yhtiö tai hallitus joutuu maksamaan?
Uskomme, että niin tapahtuu.
Saamme harvoin tietää siitä,
mutta on pari historiallista tapausta,
jotka antavat näkökulmaa.
Monet tietävät Ford Pintosta.
Elettiin 70-luvun alkupuolta.
He halusivat tuoda Pinton markkinoille riittävän halpaan hintaan.
He halusivat myydä sitä 1 999 dollarilla.
Jossain matkan varrella he tajusivat,
että bensatankki oli altis räjähtämään ja syttymään tuleen.
Korjaus maksoi 11 dollaria.
Ford teki laskelmia ja arvioita ihmishengen arvosta
ja vammoista, jotka aiheutuisivat vaarallisesta bensatankista,
ja päätti jatkaa rahan takia.
Onko se yleistä yhtiöissä?
Istutaanko johtokunnissa
laskemassa, pitäisikö maksaa
heidän teoistaan aiheutuvasta kuolemasta?
Surullista kyllä.
Saamme tietää siitä vain,
kun on oikeustapauksia ja yhtiöt pakotetaan paljastamaan se,
tai kun on ilmiantaja,
mutta harvoin niitä saadaan selville.
Ovatko ne johtokunnan keskustelut
osa normaalia liiketoimintaa?
Niiden laskelmien tekeminen yhtiölle?
Se on järkevää liiketoimintaa.
Kysymys kuuluu, mitä tiedolla lopulta tehdään?
Valtion virastot tekevät samanlaisia laskelmia
käyttäen mittaria nimeltä tilastollisen hengen arvo,
eli THA.
Käyttämällä tieteellisiä tutkimuksia ja markkina-analyysejä
eri virastot päättävät oman THA:nsa.
Näin THA:ta käytetään.
Vuonna 2007 liikenneministeriö
harkitsi sääntöä autovalmistajien pakottamiseksi
asentamaan takapenkin turvavöiden muistutusjärjestelmiä autoihin.
He arvioivat sen pelastavan ainakin 44 henkeä joka vuosi.
Mutta asentaminen maksaisi teollisuudelle 325 miljoonaa dollaria.
Hinnan ollessa 7,4 miljoona dollaria henkeä kohden
summa oli suurempi
kuin liikenneministeriön THA siihen aikaan,
joten varotoimenpidettä ei asennettu.
Hinnan asettaminen kuolemalle
kannustaa yhtiöitä ja valtion virastoja
vastuulliseen toimintaan.
Mutta ulkopuoliset instituutiot päättävät hinnan puolestamme,
kuten tuomarit, valamiehistöt ja sovittelijat.
Mitä jos voisimme asettaa oman hintamme?
Käyttäisimmekö samaa kylmää, kovaa logiikkaa kuin ammattilaiset?
ESPANJA
Oletko koskaan kysynyt, minkä arvoinen henkesi on sinulle?
Kuinka paljon veloittaisit henkesi vaarantamisesta?
HANHENKAULAKERÄÄJÄ
Abrahán ja Francisco tekevät sen laskelman joka päivä.
HANHENKAULAKERÄÄJÄ
He keräävät hanhenkauloja
veitsenterävistä kivistä Atlantin avoimilla vesillä
maan pohjoisrannikolla.
Se on vaarallista työtä, joka vie henkiä ja josta maksetaan hyvin.
Koska hanhenkaulat ovat herkkua,
niitä myydään korkeaan hintaan.
Gourmetruokailijat voivat maksaa jopa 100 euroa
eli lähes 120 dollaria annoksesta.
Kuinka usein tulee vammoja ja kuolemia?
Onko se yleistä?
Joka vuosi on tapauksia.
Murtuneita kylkiluita, ja valitettavasti ihmisiä myös kuolee.
Kaksi vuotta sitten hanhenkaulakalastaja meni yksin kiville.
Kun hän ilmaantui monta päivää myöhemmin, hän oli kuollut.
Tämä näyttää hullulta.
Vaikka meri on tyyni, etsii aina
pahimpia paikkoja,
jotta saa parhaat hanhenkaulat.
Mihin hän laittaa ne saatuaan?
Hän laittaa ne T-paidan sisään vyöllä.
Siinä on paljon, mihin kiinnittää huomio.
Äitini lähes itki, kun kerroin hänelle hankkivani hanhenkaulalupani.
"Se on todella vaarallista!"
Niin. Vau!
Hänen äänessään on vähän paniikkia.
Tämä on hullua mittapuidemme mukaan,
mutta millaista tämä on verrattuna yleisiin olosuhteisiinne?
Tänään on tosi hyvä päivä.
Meri on tyyni. Harvoin on tällaista.
Haluatko maistaa?
Toki.
Näytä, miten se syödään.
Se pitää vain imeä.
Puraisenko sen irti?
Pidän näistä raakoina.
Siinä on nenäräkäklimpin koostumus
yhdistettynä todella puhtaan meren makuun.
En ole syönyt nenäräkäklimppiä!
En minäkään.
Useimmat eivät lopettaisi päivätyötään
tehdäkseen jotain näin vaarallista.
Mikähän näiden tyyppien kannustin on?
Mitä yleensä ansaitsette? Mikä on keskiarvo?
Noin 500 euroa tämän päivän olosuhteissa.
Jaatteko sen keskenänne?
Kullekin.
Kullekin 500? Hyvät hyssykät!
Eli 600 dollaria kummallekin.
Kertokaa tästä paikasta.
Tulette tänne ennen kuin lähdette veneillä.
Usein, kun on huono keli eikä pääse veneellä,
täällä on polku alas.
Menettekö tästä alas?
Miten? Se on jyrkkä rinne.
Joskus voi käyttää köysiä vaarallisimmissa paikoissa.
Pari vuotta sitten eräs kollegamme
laskeutui jyrkänteeltä alas ja putosi kahden kallion väliin.
Hänet täytyi pelastaa helikopterilla.
Kuulostaa siltä, että tuotto on hyvä,
mutta asetatte myös itsenne
aika vakavaan vaaraan.
Onko se sen arvoista?
On olemassa lisäarvo, joka on intohimo tähän.
Tämä on riippuvuutta. Se on huume.
Mistä pidätte siinä?
Merestä. Kalastamisesta.
Työskentelemisestä itselleni.
Niin, tämä...
Se täytyy tuntea, jotta sen voi selittää.
Kuten jotkut ovat päättäneet,
että hanhenkaulat ovat herkkua ja korkean hinnan arvoisia,
Abrahán ja Francisco ovat päättäneet, että heidän saamansa raha riittää
heidän henkiensä vaarantamiseen.
Nyt katsotaan näkymättömiä laskelmia,
joita teemme joka päivä,
aivan erilaisesta näkökulmasta.
Useimmat eivät tajua,
miten heidän päätöksensä asettavat arvon heidän hengelleen.
Kuten palkankorotus vaarallisemmasta työstä.
Kattoasentajat ansaitsevat 4 000 dollaria enemmän kun muut rakennustyöläiset,
koska voivat kuolla työssä viisi kertaa todennäköisemmin.
-Se on totta. -Poikki! Viiden minuutin tauko.
Nämä valinnat heijastavat kustannus-hyötyanalyysia siitä,
mitä olemme valmiita riskeeraamaan saadaksemme elämisen arvoisen elämän.
Hallitus arvioi,
kuinka paljon maksaa estää kuolema
ennen liikennemerkkien asentamista tai työmaakypäräpakkoa.
Vaikkei suorita laskelmia,
tekee jatkuvasti vaistonvaraisia laskelmia henkensä vaarantamisesta.
Pidä minusta kiinni.
Yksikään idiootti ei pelaisi venäläistä rulettia
edes miljoonasta dollarista.
Se ei kannata, kun kuoleman mahdollisuus on yksi kuudesta.
Kannattaisi varmaan maksaa kuusi dollaria savuhälyttimestä
poistaakseen yhden mahdollisuuden miljoonasta, että kuolee tulipalossa.
Laita nämä lasteni huoneisiin. Kiitos.
Otetaan esimerkiksi Chris Borland, entinen 49ersin tukimies.
Hän jäi eläkkeelle pelattuaan yhden kauden NFL:ssä
välttääkseen mahdollisen aivovamman.
Hän luopui kolmevuotisesta 2,3 miljoonan dollarin sopimuksesta
poistaakseen 40 % riskin.
Hänelle aivot, joilla voi vielä laskea, ovat arvokkaammat kuin se rahasumma.
Minkä arvoiset aivosi ovat, Randy?
Nopeasti ajateltu, kamu.
Riskin välttäminen elämässä ei ole aina helppoa.
Kukaan ei tule taklatuksi työpöydän ääressä,
mutta tuolissa istuminen koko päivän tuplaa mahdollisuuden kuolla
lisäämällä diabeteksen, aivohalvauksen, syövän ja dementian riskiä.
Viekää tämä murhakone kauaksi minusta!
Kukaan ei tietenkään halua poistaa kaikkea vaaraa.
Kuplassa asuminen
saattaa tarkoittaa, että elämä on miljardin arvoinen,
mutta en tekisi sitä mistään summasta.
Koska riskin poistaminen tarkoittaa myös huvin poistamista.
Täytyisi luopua kuulokkeista, selfieistä, rullaportaista, hot dogeista,
kuumasta vedestä, joulukuusista ja sängynrungoista.
Kaikki tunnettuja tappajia.
Sängystä putoaminen tappaa yhden 700 000 amerikkalaisesta joka vuosi.
Enemmän kuin terrorismi.
Mutta en laita patjaani lattialle,
koska en ole enää 25-vuotias.
Näytän vain siltä.
Huolimatta hinnasta, jonka on valmis maksamaan täydestä elämästä,
yksi lasku tulee aina maksettavaksi.
TŠEKIN TASAVALTA
Kun kuolee, voi olla teknisesti poissa,
mutta tomumajan ympärille on rakennettu kokonainen rahoitusjärjestelmä.
Kirjaimellisen tomumajan.
Sedlecin hautausmaakirkko
on yksi varhaisimmista ruumistalouden esimerkeistä.
Kuinka monta luuta ja pääkalloa täällä on?
Tuhansia.
Noin 100 000 pitkää luuta
ja noin 60 000 pääkalloa.
ARKEOLOGI
Filip Velimsky on arkeologi, joka työskentelee kirkon kanssa.
Hänen mukaansa luostarista tuli 1300-luvun sensaatio,
kun munkki palasi mukanaan purkillinen pyhää maata
Kristuksen ristiinnaulitsemisen paikalta ja levitti sen hautausmaalle.
Siitä tarinasta tuli vahva myyntipuhe.
Kun etsii ikuista lepopaikkaa,
tärkeintä on sijainti.
Tämä alue yhdistettiin Jerusalemiin ja Golgataan,
kristinuskon pyhiin paikkoihin.
Tällä alueella tapahtui ihmeitä.
Kristityille tämä oli erityinen paikka,
jossa on erityinen tunnelma.
Pystyivätkö he veloittamaan haluamansa?
Oliko paikka edullinen?
Täytyy maksaa aika paljon rahaa,
jotta pääsee haudatuksi tälle alueelle.
Helppo ylösnousemus. Hyvä diili kalliiseen hintaan.
Sen munkit veloittivat.
Mutta 1300-luvulla musta surma tuhosi Euroopan.
Jotta saataisiin hautaustilaa miljoonille kuolleille,
monet hautausmaan vanhoista ruumiista kaivettiin ylös
ja luista tehtiin hyvin ainutlaatuinen sisustus,
joka koristaa nyt kirkkoa,
myös kattokruunu ihmisluista.
Kaunistamaan paikkaa.
Tämä paikka voi näyttää Predatorin talolta,
mutta näiden luiden muuttaminen rakennussarjaksi
auttoi pitämään paikan vapaana uusille saapujille.
Tämän paikan rakentaneet munkit näköjään ymmärsivät,
että pelot siitä, mitä ruumiille ja sieluille tapahtuu kuoleman jälkeen,
ovat voimakkaita ja vaikeita käsitellä.
Ehkä he tiesivät satoja vuosia sitten,
että mitä hyvänsä, mikä auttaa käsittelemään niitä tunteita,
voidaan myydä korkeaan hintaan.
200 vuotta sitten ei ollut hautajaisalaa.
Silloin suku kuoppasi sinut
hautausmaalle tai takapihalle kuin rakkaan hamsterin.
Mutta kun Abraham Lincoln murhattiin,
hänestä tuli ensimmäinen presidentti, joka säilöttiin
muinaisen tekniikan parannuksella, joka nykyään tunnetaan palsamointina.
Niin monet surijat näkivät Lincolnin kiiltävän, säilötyn ruumiin
sen jäähyväiskiertueella, että palsamointi levisi kulovalkean tavoin.
Hautausurakoitsijat hyödynsivät trendin,
hautaustoimistoja ilmestyi ympäri Yhdysvaltoja
ja hautausurakoitsijat alkoivat veloittaa ruumisarkuista,
katselmuksista ja hautakivistä.
Pian kuolemanjälkeisistä muodonmuutoksista tuli tapa.
Jos oli poliittinen voimatekijä, kuten Vladimir Lenin, tai Eva Perón,
siitä tuli pakko.
Tavalliset ihmiset tajusivat pian,
että heidän täytyi ostaa kuolleet rakkaansa takaisin korkeaan hintaan.
He eivät olleet halpoja, mutta he olivat kauniita.
MALESIA
Kun amerikkalaiset saattavat olla hautausyhtiöiden taskussa,
kuolemanteollisuus oli lähes tuntematon Malesiassa vielä 30 vuotta sitten.
Sitä ennen Malesian hallitus hoiti hautausmaita,
jotka olivat huonossa kunnossa epäammattimaisesta hoidosta.
Suvun täytyi valita sen
ja rakkaittensa omalle maalleen hautaamisen väliltä.
Mutta Frank Choon isällä oli visio kehittää hautaamisen liiketoimintamalli.
TOIMITUSJOHTAJA, XIAO EN MEMORIAL PARK
Ymmärtääkseni Malesiassa on verrattain uusi ajatus,
että on paikka, josta saa hautauspalveluita.
Voitko kertoa, miten se sai alkunsa?
Aloitimme 1980-luvun alussa.
Silloin Malesiassa hallitus omisti kaikki hautausmaat.
He osoittivat maata hautapaikoille.
Edesmennyt isäni ajatteli: "Katsotaan, mitä muualla maailmassa tapahtuu."
Hän vei meitä ympäri maailmaa lomilla.
Osa matkaohjelmaa oli käydä hautausmailla ja muistolehdoissa.
Ja 80-luvun puolivälissä
hän päätti: "Selvä. Haluan tuoda tämän Malesiaan."
NILAIN HAUTAUSMAA
Meiltä saa kaikki hautauspalvelut palsamoinnista
ruumiinvalvojaistiloista
krematorioon ja hautausmaihin asti.
Frankin perhe toi maahan kaikki nämä länsimaiset hautajaisvaihtoehdot,
mutta hänen menestyksensä rakentui paikallisen kulttuurin
ja henkilökohtaisuuden tarjoamiselle.
Tässä rakennuksessa pidämme esi-isien laatat.
Tarjoamme munkkien rukoilua kahdesti kuussa.
Vien sinut paikkaan, jossa säilytämme tuhkattuja ruumiita.
Täällä on myös temppeleitä,
jotka palvelevat buddhalaisuutta, kristinuskoa,
hindulaisuutta ja perinteisiä kiinalaisia uskomuksia.
Malesialle tämä on aivan uusi kuolemantalous,
jossa hintalappu voi olla jopa 40 000 ringgitiä
eli 10 000 dollaria.
Ihan sama, mihin uskoo matkaavansa tuonpuoleisessa,
tästä paikasta pääsee sisään.
Tänne he laittavat kuvansa ja muistokirjoituksensa.
Ovatko uurnat tuolla sisällä?
Siellä on uurnia. Nämä ovat pareille.
Selvä.
Alussa ihmiset epäilivät vähän,
koska useimmat eivät ole kokeneet kunnon hautajaisia
eivätkä hyvää tapaa kunnioittaa rakkaiden muistoa.
Nyt 30 vuoden jälkeen
meillä on maassa yli 100 hautausmaata.
Niitä ilmestyi kaikkialle.
Frankin isä todisti, että hautajaispalvelut,
kuten useimmat menestyneet yritykset,
voidaan räätälöidä tietyille markkinoille ja ihmisille.
Mutta kuinka erikoistunutta kuolemanmarkkinoista tulee
niiden yrittäessä houkutella asiakkaita?
HAMPURI
SAKSA
Saksan Hampurissa
HSV:n jalkapallofanit
ovat täysiä fanaatikkoja.
Tällä valtavalla stadionilla raivoisat urheilufanit
eivät sure pelkästään pelin tappiota,
vaan myös rakkaitaan.
Koska se sijaitsee hautausmaan vieressä,
joka on suunniteltu sen ainutlaatuisille faneille.
Lars Rehder on alueen hoitaja.
Sisäänkäynti on oikean kokoinen jalkapallomaali.
-Siistiä. -Niin.
Tänne haudatut saavat seuran symbolin.
Paljonko tänne hautaaminen maksaa?
Noin 4 000 dollaria, jos haluaa tällaisen haudan kuin tässä takana.
Yhteen hautaan on haudattu 20 ihmistä.
Se on siis vähän halvempaa.
Jos haluaa haudan vain kahdelle hengelle,
parille, se maksaa jopa 15 000 dollaria.
Sanoit, että suureen hautaan on haudattu 20 ihmistä.
-Kyllä. -Ovatko he sukua?
Eivät ole.
He voivat olla ihailijakerho, mutta he jakavat kustannukset.
-Haluatko haudatuksi tänne? -Haluan.
-Niinkö? -Niin. Se on kiva paikka.
Tämä hautausmaa antaa uuden merkityksen termille kuolemaan asti vannoutunut fani.
Olen Yankee-fani,
mutta en halua haudatuksi Bronxiin Yankee Stadiumin viereen.
En siis pidä Yankeesista niin paljon kuin luulin.
Kyllä, ymmärrän.
Mutta kuoleman yhdistäminen johonkin rakastamaansa
käy kai järkeen.
Ei sitä kuitenkaan voi viedä mukanaan.
Vai voiko?
HONGKONG
Kaikki tässä kaupassa on tarkoitettu otettavaksi mukaan, kun kuolee.
Jos tarvitsee kukon tuonpuoleiseen, sen voi ottaa mukaansa.
Kaikki nämä on tehty paperista.
Tämä on hieno.
Kaikki on tarkoitus polttaa.
Taolaisuudessa uskotaan,
että voi lähettää materiaalisia hyödykkeitä rakkailleen tuonpuoleiseen,
jos polttaa paperiversion niistä.
Kuoleman ei siis tarvitse olla tylsää.
Se on muinainen kiinalainen rituaali, joka on päivitetty nykypäivän talouteen.
Tämä on ilmiselvästi siistein,
koska se on vanhaa kaartia.
Se on "Marlbero".
Tämä kelpaa,
jos haluaa hyllytavaraa lisävarusteiksi ikuisuuteen,
mutta jos haluaa räätälöityjä tuotteita,
niitä saa vain yhdeltä mieheltä.
Hra Ha tunnetaan paperiuhrilahjojen kuninkaana.
Tulin tänne kuulemaan mestarilta
äskettäin kuolleille ostamisen taloudesta.
Kiinalaisen taolaisuuden tai buddhalaisuuden näkökulmasta
on uskomus, että "arvokkaita esineitä pitää antaa
"sukupolvelta toiselle."
Idea on, että jos polttaa näitä paperiuhrilahjoja tässä elämässä,
rakkaat saavat ne tuonpuoleisessa.
HRA HA - PAPERIMESTARI
Kun joku polttaa paperiesineen kuolleelle läheiselleen,
onko se symbolista vai kirjaimellista?
Nämä uhrilahjat on suunnattu sekä eläville että kuolleille.
Esimerkiksi poika, joka ei ole vielä polttanut paperitaloa kuolleelle isälleen,
ei saa nukuttua kuukausiin tai vuosiin,
koska ei voi olla miettimättä, onko hänen isällään
talo, jossa asua tuonpuoleisessa.
Voitko kertoa esimerkin siitä, mitä sinua pyydetään valmistamaan?
Muistan yhden tapauksen, jossa kuollut henkilö
osoittautui mafiajärjestön johtajaksi.
Hänen hautajaisiinsa pyydettiin valmistamaan monia uhrilahjoja,
jotka muistuttivat hänen kätyreitään
joko ase tai miekka kädessä,
jotta hän voisi osoittaa voimaansa ja vaikutusvaltaansa.
Mafiatyyppi saattoi siis ottaa kaikki miehensä mukaansa
tuonpuoleiseen.
Täsmälleen.
Pyytävätkö ihmiset asioita, joita heillä ei ole ollut?
Onko se koskaan tavoitehakuista?
Kyllä on.
Se on paperiuhrilahjojen todellinen merkitys.
Jos kuollut ei ole ikinä ollut Rolls-Roycessa tai avaruusaluksessa
ollessaan elossa,
suku saattaa tilata niitä muistuttavia paperiuhrilahjoja.
Se on aivan kuin kuolleen unelmien täyttämistä.
Jos on taloudellisissa vaikeuksissa,
odotetaanko silti,
että ostaa paperihyödykkeitä läheiselleen seremoniaa varten?
Aivan. Pahimmassa tapauksessa Manner-Kiinassa
hienojen hautajaisten rahoittamiseksi
kuolleen suku lainaa niin paljon rahaa,
että joutuvat työskentelemään jopa 8 - 10 vuotta sen maksamiseksi.
Vau! Nyt ymmärrän, mitä sanot. Se on valtava taakka suvulle.
Siksi he myyvät talon.
He siis myyvät talonsa maksaakseen hautajaiset?
Pitää paikkansa.
Jotkut ovat valmiita aikamoiseen uhraukseen
tehdäkseen uhrauksen.
Koska en ole varma, että kukaan
maksaa suuria summia tuonpuoleisen tarpeistani,
pyysin hra Hata valmistamaan minulle joitakin lempiasioitani,
jotta voin polttaa ne etukäteen.
Ei siitä haittaakaan ole.
Tämä on koirani!
Se on yhä... Teit sen oikein.
Se on yhä elossa
ja on ikuisesti,
muuten olen aivan romuna.
Yhdistän siihen ihmisen ominaisuuksia,
koska se on koirani, joten minunhan ei pitäisi polttaa tätä.
Ei ole tabu polttaa eläimen muotoisia uhrilahjoja,
koska ne ovat vain eläimiä, eivät ihmisiä.
Voit polttaa koiran muotoisen uhrilahjan ennen kuin lähdet tästä maailmasta.
Olette taas yhdessä jonain päivänä.
Se siis toimii niin. Kiva. Hienoa.
Mahtavaa.
Tällä saan Wi-Fin.
Onko sinulla sen salasana?
Selvitä se itse.
Hyvä on.
Tacoja ja papuja!
Näillä saat vatsasi täyteen tuonpuoleisessa.
Yhä uudestaan, toivon.
Tuo on kiva.
Ne ovat verkkarit.
Näyttävät hyvältä päälläsi.
Mitä olen velkaa näistä neljästä esineestä?
Meiltä vei yli kolme päivää valmistaa nämä,
joten maksu on 11 000 Hongkongin dollaria.
Lähes 2 000 dollaria, jotka maksan lähtiessäni.
Kiitos. Arvostan sitä.
Maksoin juuri 2 000 dollaria paperimassasta.
Paljon rahaa poltettavaksi.
Kirjaimellisesti.
Kuolemaan käytetään kaikenlaisia summia.
Koska kukaan ei tiedä, mitä tuonpuoleisessa on,
on vaikea väittää vastaan kenenkään maksamiin summiin.
Mietin silti, perustuvatko kuolemaan liittyvät valintamme
millään lailla järkeen?
Miksi luulemme, että meidän täytyy käyttää rahaa rakkaittemme hyvästelyyn?
KALIFORNIA
Caitlin Doughty ansaitsee elantonsa kuolemalla.
Mutta hautausurakoitsijaksi
hänellä on radikaaleja mielipiteitä siitä, mikä ohjaa hautajaistaloutta.
Pelkästään idea siitä, että pitää viedä omaisensa
hautaustoimistoon
osallistumatta prosessiin itse,
paitsi ilmestymällä hautajaisiin.
Luulin aina, että niin pitää tehdä.
Mutta lain mukaan ei tarvitse tehdä edes sitä, eikö niin?
LUONNONMUKAINEN HAUTAUSURAKOITSIJA
Ei. Osa työtäni nyt tavallaan julkisena puolestapuhujana
on kertoa ihmisille, että voi olla mukana.
On muita vaihtoehtoja hautajaisiin.
Ne voivat olla halvempia ja merkityksellisempiä.
On paljon asioita, joita voi turvallisesti ja laillisesti tehdä kalmoille,
mutta niistä ei ehkä tiedetä.
Kuolemassa ympäri maailmaa on mielenkiintoista se,
että olemme tavallaan vieneet
amerikkalaisen kulttuurin pahimmat puolet ympäri maailmaa.
-Jopa kuolemassakinko? -Niin.
Viemämme kuolema on kapitalistinen kuolema.
Siinä sanotaan, että mitä enemmän ostaa rakkaalleen,
sitä enemmän välittää hänestä.
Meidän täytyy erotella ne toisistaan paremmin.
Voitko kertoa perusasiat siitä,
mikä sai sinut tälle uralle ja mistä pidät siinä?
Ehdottomasti. Olen ollut hautajaisalalla noin kymmen vuotta.
Aloitin krematorion käyttäjänä.
Aloitin takahuoneessa henkilönä,
joka tuhkaa ruumiita isoilla teollisilla koneilla.
Ensimmäisenä huomasin, että olin yleensä ainoa siellä.
Ei ollut perhettä, vain minä tuhkaamassa äidin, isän tai siskon.
Se oli järkyttävää. Miksi minä olin ainoa siellä?
Aloin ymmärtää ajan mittaan
syyksi sen, ettei yhteiskuntamme kerro meille,
että meidän pitäisi osallistua kuolemaan ja hautajaisiin,
että meidän pitäisi tulla paikalle
tai että edes saamme tehdä niin.
Amerikkalainen tapa hoitaa kuolema 150 vuotta sitten
oli täysin suvun hoidossa.
Jos joku kuoli talossa, hänestä huolehdittiin talossa.
Naapuri teki puisen arkun, joka kannettiin olkapäillä hautaan.
Suku ja yhteisö olivat täysin mukana.
1900-luvun vaihteessa
tuli tyyppejä, jotka miettivät:
"Mielenkiintoista. Voimme ansaita tällä.
"Voimme sanoa, että on turvallisempaa ja terveellisempää
"jos viemme ruumiit
"ja huolehdimme niistä, ja te vain maksatte siitä meille."
Kuluneiden 100 vuoden aikana
meidät on tavallaan aivopesty
ajattelemaan, että se on turvallinen ja laillinen tapa hoitaa asia.
Se ei vain ole totta.
Ruumista ei tarvitse luovuttaa hautausurakoitsijalle
kemiallisesti säilöttäväksi
ja myytäväksi takaisin tuotteena.
Selvä.
Voi pitää luonnonmukaiset hautajaiset,
mikä tarkoittaa yksinkertaista pajuarkkua tai käärinliinaa matalassa kuopassa.
Sitä ympäröivään maahan voi maatua
ja kasvaa puuksi, pensaaksi,
kukkapuskaksi tai joksikin ihanaksi.
Selvä. Tämä on siis käärinliina.
Tämä on käärinliina.
-Haluatko kokeilla? -Haluan.
-Makaa selälläsi. -Selvä.
-Anna seikkailun alkaa. -Hyvä on.
Nostan laidan päälle tällä tavalla.
Jätän pääsi näkyviin.
Kuin olisi telttailemassa.
Se muistuttaa sitä vähän. Olet oikeassa.
Sidomme sen tänne.
Kukaan ei peittele näin.
Hei, olen leirinjohtajasi.
Toivottavasti nautit ajastasi kuolemanleirillä.
Voisin nukkua yön näin.
Odota, kun peittelemme kasvosi.
Katsotaan, miltä se tuntuu.
-Oletko valmis tähän? -Jep.
Tämä on suuri hetki.
Hei sitten, kaverit.
Jos et saa henkeä, kerro minulle.
Kerron.
"Paikallinen hautausurakoitsija tappoi miehen." En halua sitä otsikkoa.
Jos kuolen, olemme valmiita.
Ei ole enää mitään tehtävää.
Olet tehnyt sen. Voit kaivaa kuopan.
No niin. Sinut, ystäväni, on kääritty.
Miltä tuntuu?
Ei hassummalta.
Näytät hyvältä. Näytät upealta.
Niinkö? Kiitos.
Ymmärrän.
Jos tämä on vaihtoehto,
miksi haluaisi olla laatikossa?
Suru voi johdattaa tekemään radikaaleja päätöksiä.
Monet niistä eivät ole halpoja.
Ei voi väittää vastaan, että on rakennettu
kukoistava talous kuoleman jokaisen puolen ympärille.
Rakkaittemme sureminen maksaa meille.
Samaan aikaan jonkun menettäminen yllättävissä olosuhteissa
voi johtaa hulluun korvaukseen.
Ja jos haluan tappaa viholliseni,
tiedän nyt, että on parasta tuoda käteistä.
Näiden valintojen laskeminen
voi olla sotkuista,
mutta käyttämällä rahaa kuolemantaloudessa
tuntuu saavan helpotusta eksistentiaaliseen tuskaan,
joka nousee siitä tiedosta, että kuolema on tulossa
meille kaikille.
Ja nyt koiranpennut.
-Ulos toimistostani. -Maksatko pysäköinnin?
-En. -Selvä.
-Hyvää pääsiäistä. -Jep.
-Ole hyvä ja lähde. -Kiitos.
Tunnetko hyviä asianajajia?
Soitan poliisille.
Tunnetko Stingin?
Huono vitsi.
...korvaa leskellesi, jos hän menettää nautinnon seksistäsi.
Haluaisitko sinä nauttia seksistäni?
Kuulostaa hemmetin oudolta...
-Täytyy sanoa noin vaimolleni illalla. -...viktoriaaniselta romaanilta.
Täytyy kirjoittaa se muistiin,
koska sanon sen vaimolleni.
Haluaisitko nauttia seksistäni tänä iltana?
Hitto.