Jøsses!
Som barn var jeg ganske sikker på at jeg visste hvordan verden ville ende.
Romveseninvasjon,
angrep fra digre firfirsler...
Eller zombie-katastrofe.
Og selv om noen fortsatt er overbevist om
at Godzilla, flyvende tallerkener og romvesener er på vei,
har vi en mer umiddelbar trussel som kan ende verden.
Den mulige forsvinningen av en avgjørende ting vi er avhengig av,
på måter vi ikke innser.
Én spesifikk ting som er så viktig, så utbredt
at nesten alt i verden er avhengig av den.
Om tilgangen skulle ta slutt,
ville den globale økonomien bråstoppe.
Jeg tipper du tror jeg snakker om olje.
Det er feil.
Dette er gummi-episoden.
GUMMI-EPISODEN
Enten du liker det eller ei, er vi alle sammenknyttet av penger,
Jeg heter Kal Penn, jeg utforsker det store udyret som er den globale økonomien.
Dette store udyret som er den globale økonomien
For å virkelig innse hvor avhengige vi er av gummi,
må jeg smake på en monsterdose av det.
Philadelphia, dette er Monster Jam!
Monster Jam kjører på digre dekk.
Og ingenting annet enn naturgummi kan tåle støtene
fra de syke monster-truck-hoppene.
Bortsett fra dekk,
har gummi tvunget seg inn i nesten alt.
Fra klærne du bruker,
til tingene rundt i huset ditt og utenfor.
Gummi lar deg hoppe i denne supermorsomme tingen.
Og disse supermorsomme tingene...
Ja, det er en helt annen type sprett.
Naturgummi er en industri verdt 26 milliarder dollar.
Det er økonomiens grunnvoll.
Verdens etterspørsel etter naturgummi er rundt 13 000 tonn i året.
Det tilsvarer 86 868 blåhvaler.
Det er mye gummi.
Og Monster Jam trenger mye av det.
Hva?
Ja!
Jeg vil spørre deg om gummi. Du er gummifyren.
En "gummifyr"? Jeg vet ikke om jeg liker det.
VISEPRESIDENT FOR BILFLÅTEOPERASJONER
Bill Easterly er ansvarlig
for å ha dekk på alle Monster Jam-bilene.
Med 33 års erfaring innen motorsport,
vet han mye om når gummien treffer asfalten,
eller gjørmen, eller hva som helst.
Du vet mye om dekk.
Hvor viktige er dekk og gummi for Monster Jam?
-Vi kan ikke opptre uten dem. -Nei.
Vi har biler som hopper i lufta
og lander i bakken i 20 g.
Bilen veier over 5400 kilo.
Om vi regner på det, treffer over 100 000 kilo kraft bakken.
Dekkene må overleve det flere ganger.
Så dekkene er veldig viktige.
Hvor mye koster dekk som disse?
Disse dekkene kan koste 3000 dollar.
-Hver? -Hver.
-Jøss. -Ja.
Det vi gjør mot dekkene, er ikke rettferdig i utgangspunktet.
Å sende dem 9 meter opp i lufta, å krasje bilene ned i bakken,
kjøre over og knuse biler.
Vi kan skade et dekk i ny og ne.
Så vi måtte bygge ekstra sterke dekk
som kunne motstå det vi gjør mot dem.
Naturgummi skaper et ekstra sterkt produkt,
så vi kan være den typen utøvere som vi er.
Det finnes syntetisk gummi laget av petroleum.
Men de aller viktigste gummiprodukter kan ikke være syntetiske.
Hvorfor ikke?
I møte med varme, avsliping og tidens tann holder ikke syntetisk gummi seg.
Flydekk av syntetisk gummi? Ikke tenk på det en gang.
De ville ikke tåle landingen, og de ville sprenges på rullebanen.
Det samme gjelder for trailere som kjører langt.
Syntetisk gummi tåler ikke påkjennelsen.
Naturgummi er det eneste materialet vi kjenner til
som kan gjøre det som fly, trailere og disse monstrene trenger.
Men naturgummi står i fare for å forsvinne.
Og om det gjør det, ville det være slutten på Monster Jam
og nesten alt annet du er avhengig av.
Dette er kilden til naturgummi.
Den rå sevjen, eller lateks, fra det brasilianske gummitreet...
Disse trærne er monoklonale.
Monoklonal - adjektiv klone fra ett enkelt individ eller celle
Det betyr at dette treet, dette treet og dette treet
har nøyaktig den samme genetiske sammensetningen.
Som også betyr at alle er utsatt for den samme sykdommen.
Den sykdommen er en sopp vi kaller "gummitre-pesten".
For et gummitre er den som svartedauden,
spanskesyken og ebola sammenlagt.
Det finnes ingen vaksine eller kur.
Hvor skummelt er et utbrudd?
Siden alle gummitrær i bunn og grunn er identiske søsken,
kan denne sykdommen ødelegge hele gummiindustrien.
STORBRITANNIA
Med all denne potensielle ødeleggelsen og en klar trussel
mot planetens gummiforsyninger,
hvem ringer du når den onde lille sporen har store planer?
Bare den mest ekstreme, tøffeste plantepatologen.
-Kan jeg ta på denne? -Ja, det kan du.
Jeg ble æresdoktor en gang.
-Du? -For å ikke gjøre noe.
Fra... Det er den vanlige...
-Så er begge doktorer. -Det er vi.
Men du vet faktisk hva du gjør.
Jeg har tilbrakt mesteparten av karrieren i tropene.
PLANTEPATOLOG
Så jeg har jobbet mest med tropiske planter. Kaffe, kakao og gummi.
La oss få noen gummitrær til å hoste, så ser vi hvordan de har det.
Dr. Harry Evans har over 40 års erfaring
med å kjempe mot plante- og soppsykdommer.
Han tilbringer mesteparten av tiden på laboratoriet
der han katalogiserer arkiverte prøver, inkludert løvpesten.
PLANTEPATOLOGI
Og dette ville være det første stedet gummimaterialet ville komme fra,
nesten garantert fra Asia.
Der mistenker man at sykdommen gummitre-pest er.
Denne prøven er gummitre-pest fra Trinidad
på 1980-tallet.
Dette kaller vi skuddhull, og det er det som skjer med løvet.
Ser du skuddhullene?
SKUDDHULL
-Ja. -Og...
Alt løvet faller av, og til slutt vil løvet falle for tidlig,
og hele treet vil være uten løv.
Og det kan muligens føre til at treet dør etterpå.
Han som samlet inn dette, Chi, var malaysisk og så på
alle aspektene ved sykdommen for å bli kjent med den.
Så når du ser på den, ser du...
Beklager, jeg ler fordi
at på hindi betyr "chi" dritt.
Så doktor Dritt sendte deg disse prøvene.
Ja, så...
Med Chis beskrivelser av det kan de som først kommer til stedet,
si: "Ja, det er gummi-pesten."
av å bare se på det gjennom mikroskopet.
Ser du de strukturene?
-Ja, jøss! -Ja.
Det er utbruddet, og det som skjer så,
dytter ut løvet og blir sånn som dette, som for meg...
Når du sier utbrudd, det ser faktisk ut som en fjellrekke.
Ja. Med den forstørrelsen, ja.
Der inne er strukturen som har de seksuelle sporene.
-Ok. -Som blir sluppet ut på voldsomt vis
og fortsetter prosessen.
Dette er en overlevelsesstruktur. Det er en fjellrekke,
så den er beskyttet, og sporene er på innsiden.
Og det er en sopp som vokser veldig sakte.
Den er tre eller fire uker.
Tar det tre eller fire uker å komme til det stadiet?
Å få det hit.
-Ok. -Ja.
Så om du har en liten prøve av det der,
vil det se sånn ut om fire uker?
Ja.
Og om de finner gummi-pest, eller om du finner gummi-pest,
sender de deg en prøve,
innen du får den, er det da for sent å gjøre noe med det?
Varsellampene ville lyse.
Når denne sykdommen får skyte fart gjennom plantasjen,
så utsletter den alle trærne der.
Det har allerede skjedd en gang før.
For 100 år siden
kom 90 prosent av verdens naturgummi fra Brasil,
noe som ledet til at firmaer som Ford skapte digre gummiplantasjer
for å produsere dekk til bilene sine.
På 1930-tallet angrep løvpesten, den hoppet fra tre til tre så fort
at innen den ble oppdaget, var det for sent.
Denne vesle sporen utslettet nesten alle trærne i Sør-Amerika.
Ford hadde investert 20 millioner dollar i plantasjen,
eller rundt 280 millioner dollar i dagens valuta.
De endte opp med å selge det tilbake til Brasil
for litt over én prosent av det de hadde investert.
Nå har Brasils andel av gummi-markedet gått ned
fra 90 prosent til 0,001 prosent.
Hvor er de andre gummi-plantasjene?
Majoriteten, rundt 90-95 prosent, er i Asia.
Nittifem prosent av hele verdens gummiindustri er...
Naturgummi vil komme fra Asia, ja.
Skjønner. Så det er ganske avgrenset.
Om løvpesten skulle slå til der,
ville det forstyrre mesteparten av gummiforsyningene våre.
Ja, det ville forstyrre hele den globale økonomien.
Det er ingen geografiske barrierer etter det.
Den ville spre seg over hele regionen.
Som den spredde seg gjennom hele Sør- og Mellom-Amerika.
Om den skulle komme, ville det være vanskelig å stanse den.
HJELP
Hva ville skje om løvpesten klarte å spre seg over Stillehavet
og få grep i Asia?
Ikke bare ville det bety slutten på mine monster-truck-show,
det ville også komme som en slegge mot den globale økonomien.
Kan du se det for deg? Om ikke, la meg hjelpe deg.
Her er vi.
Sånn ser endetiden ut.
Der alle fly står på bakken og verden bråstopper.
ØRKENEN
Ser du hvor digre disse er?
Ja, det er stort.
Alt dette blir vel holdt oppe av...
-Ja, se. Holdt oppe av gummidekk. -...gummi.
Jeg er her for å finne ut av hva en verden uten gummi ville bety for oss.
En gravplass for fly, der himmelens tidligere kjemper
blir delt opp og brukt som skrap.
-Så disse dekkene... -100 prosent naturgummi.
Selv disse?
Nesten garantert, fordi de får så tung belastning.
Jeg håper vi kan se inn her. Det kan være igjen noen ting.
Det ville vært tetninger, pakninger og ting der inne.
Jeg antar dette har gummikomponenter?
-Eller er de av plast? -Vel, her er gummien.
-Ok. -Det er gummi der.
Det kan være litt gummi i disse luksusbrikkene,
så glasset ditt ikke glir.
Så ville noe her oppe vært laget av gummi?
Ja, du klarer det.
LANDBRUKSTEKNIKER
Dr. Katrina Cornish har prøvd å advare oss alle
om de økonomiske konsekvensene ved en verden uten gummi.
Hun har en veldig klar beskjed om den potensielle gummikrisen.
Vi må ikke fortsette å være avhengige av et monoklonalt tre
som er utsatt for sykdom.
Det er en latterlig måte å drive en global økonomi på.
-Er løvpest en ekte trussel? -Så absolutt.
Over de siste 20 årene har den dukket opp én gang i India og én gang i Thailand.
Og da måtte man tilintetgjøre alt man kom over, for å kontrollere det.
Om du prøver å fly fra Sør-Amerika til Sørøst-Asia,
vil du ha store vansker med å finne en reise.
Du må dra et annet sted, gå av flyet
og så gå på et fly som ikke har vært i Sør-Amerika
og det har med løvpest-karantenen å gjøre.
-Stemmer det? -Ja.
Den overlever ikke en båtreise over havet, for den har kort levetid,
men den kan overleve en flyreise.
Så om det skjer, og om disse trærne begynner å bli utslettet,
hva skjer med økonomien eller hva er ringvirkningene av å ikke få gummi?
Det ville være en katastrofal økonomisk kollaps.
Det er ingen moderne finanssektor
som ikke er helt avhengig av tilgjengeligheten til naturgummi.
Til slutt vil man miste
hele den moderne verden.
Man vil miste den.
Tiden vil stilles 120-130 år tilbake i henhold til hva vi kan gjøre.
-Jøss! -Ja.
Vogner dradd av okser.
Vi vil gå tilbake til vogner dradd av okser.
Du vet, hester og skinn.
Vi har ingenting... Medisin, transport, alt du kommer på.
Så hvordan løser vi gummiproblemet?
Vi løser gummiproblemet ved å øke artsmangfoldet til gummiforsyningen,
og gjøre det så fort som mulig...
Så myndigheter har mulighet til å investere nå.
Absolutt, men vi er ikke gode til det.
En katastrofe inntreffer og alle sier: "Jøss!
-"Det var dumt." -Ja.
Og det at flere dusin mennesker sier:
"Dette kommer til å skje, dette kommer til å skje.
"Dette kommer til å skje!"
"Oi sann. Visste vi at dette ville skje?"
"Vi har prøvd å fortelle dere det.
"Dere ville ikke lytte.
"Dere ville ikke være proaktive. Dere ville være reaktive."
Så hvorfor gjør ikke den globale økonomien
noe for å minske de potensielle virkingene av løvpest?
Det viser seg at økonomier har en tendens
til å ikke jobbe med nettopp de problemene som kan påvirke dem.
Den typen problemer som kunne oppstå overalt
der penger utveksles.
BUSH BEGYNNER ANDRE PERIODE
Når noen snakker om usikkerhet i økonomien,
snakker de trolig om eksternaliteter,
utvendige variabler som kan påvirke alle tilknyttet til markedet.
Eksternaliteter kan være positive.
Som i fjor, i 2004,
da MySpace åpnet opp et hovedkvarter nede i gata.
Stabile jobber i mange år!
Men størstedelen av eksternaliteter tar formen av katastrofer.
Økologiske sykdommer som løvpesten, naturlige katastrofer som orkaner,
og menneskeskapt faenskap som kjernenedsmelting,
eller i mitt tilfelle: Det at huset mitt ble bygget på en gammel begravelsesplass.
-Se hva som angrep meg i søvne. -Hvor mye for beina?
De er ikke til salgs, ditt monster!
Ok, sju dollar.
ÅRE FRA OL I 1950
For å få endene til å møtes, må jeg selge alt dette tullet.
Da jeg kjøpte dette, regnet ikke markedet med eksternalitetene
som nå gjør dette tullet umulig å selge.
Jeg kan ikke tro at jeg ikke fikk avslag på Hummeren min
i tilfelle drivstoffprisene økte.
Men hva koster det å fylle tanken?
Uendelig med dollar.
CD-ER 50 CENT VIDEOER 75 CENT
Jeg betalte 15 dollar per stykk for disse CD-ene,
men nå selger jeg dem for 50 cent hver.
Bortsett fra Papa Roach.
Samleobjekt.
Om du kjøper dem, kan du få platene gratis!
Vinyl vil aldri komme tilbake.
Google koster over 100 dollar per aksje?
Det har helt klart nådd toppen,
jeg vil ta ut pengene og flytte til et sted uten gravplasser.
Jeg har hørt at New Orleans ikke begraver folkene sine under bakken.
Ser ut som denne karen er på vei til Big Easy.
-God tur. -Takk, damen!
New Orleans i 2005. Hva kan gå galt?
Så hva betyr denne truende eksternaliteten med løvpest
for dem i gummiens forsyningskjede?
For å finne ut av det, starter jeg min reise
på begynnelsen av naturgummi-stien.
KL. 02.00
Thailand produserer mer enn én tredjedel av planetens gummi
på plantasjer som denne,
midt i det som pleide å være en regnskog.
Dette er Bo.
Jobben hans er å høste den rå gummien, eller lateks.
Arbeidsdagen hans begynner nå.
Som et kondom
blir lateks tappet hele natten og inn i morgengryet,
fordi i løpet av dagen
gjør jungelheten at lateksen stivner for fort.
Der faller metaforen sammen.
Først fjerner du den tørkede lateksen fra i går.
Tapp treet sakte.
Hvor lang tid tar det før den fylles?
Det tar rundt seks timer å fylle opp.
Hvor mange trær tapper du samtidig?
Det er...
...ett tusen trær.
Noen ganger opp til 1200 trær
Det tar ett tre rundt to år å produsere nok gummi
til å lage ett vanlig bildekk.
Ikke engang et monster-truck-dekk!
Som dere ser, regner det.
I realiteten tapper de ikke gummitrær i regnet,
fordi vannet vanner ut lateksen.
Men vi har 20 personer bak kamera
som kom til midten av Thailand, klokka 03.00 på natten
for gummi-episoden,
så her er vi.
KL. 06.00
Nå gjenstår det bare ett tre.
Og så skal vi veie den.
Kom.
Etter å ha tappet lateks hele natten
samler Bo bøtter av den hvite væsken.
Nå skal vi veie den.
Når bøttene er fulle,
må Bo kjøre til plantasjens veiestasjon
for å finne ut hvor mye han tjente på nattens arbeid.
Denne plantasjen består av nesten 2200 hektar gummitrær.
Om bare et par sporer pest landet her,
kunne alle trærne bli drept i løpet av bare noen uker.
På denne plantasjen bor og jobber det 30 tappere som Bo.
Når gummien har blitt veid, betaler plantasjeeierne dem.
Min far kjøpte denne eiendommen og begynte å plante gummitrær.
Kjøpte han den spesifikt til gummitrær?
Ja.
Da de thailandske myndighetene tilbød økonomisk motivasjon
til gummibønder for åtte år siden,
planten eieren av denne plantasjen, dr. Chukiet, mange nye trær.
GUMMITRE-BONDE
Selv om et gummitre kan vare i 25 år,
tar det sju år før treet modnes,
så han har bare nylig fått noe tilbake for investeringen sin.
Hva skjer der ute?
Vi henter inn lateksen fra tappetreet, ok?
Og nå går vi for å veie den.
Hvor mye den veier, ok?
Og dagens pris er 47 baht per kilo.
Førtisju baht per kilo. Det er dagens pris?
-Ja, dagens pris. -Hvordan vet dere hva dagens pris er?
Vi må ringe fabrikken.
-Sier fabrikken det? -Ja.
Førtisju baht per kilo betyr rundt 1300 dollar per tonn flytende gummi.
Dr. Chukiet deler fortjenesten med tapperne 60-40,
som betyr at Bo bare får rundt ni dollar.
I Thailand er det mindre enn den daglige minstelønnen.
Det er problemet vi har
nå for tiden.
Mangel på arbeidere på grunn av den lave prisen.
Ok.
Arbeiderne foretrekker å tappe når prisen er høy.
Ja.
Vi kunne ikke rekruttere nye arbeidere
da de gamle sa opp.
Vi kunne ikke finne nye til å erstatte de som sluttet.
Før pleide vi å kunne produsere rundt seks tonn.
Seks tonn?
Per dag.
Nå er det to tonn hver dag.
-To tonn hver dag? -Ja.
Jøss. Så det har blitt mer enn halvert.
Mer enn halvert. Derfor har produksjonen vår
blitt så lav nå.
Ok. Har prisene vært lave hele tiden, eller er det bare nylig?
Prisen nå,
prisen har vært lav i et par år nå.
Den har vært lav?
Ja. Den er rundt...
Nå er den på rundt 30 prosent av hva den pleide å være.
Den er 30 prosent av hva den pleide å være?
Ja!
For tre år siden?
For to år siden.
Det er et stort problem i Thailand.
Sånn som forretningene var før, pleide vi å bo på
gummiplantasjen og få hovedinntekten derfra.
Og nå prøver vi å endre gummien til
kokos, eller til palmeoljeproduksjon.
Og vi begynner å spre forretningene litt.
Og nå hogger vi ned gamle gummitrær.
Jeg forstår ikke.
Om løvpest er sånn en trussel for gummitilførselen
og behovet for naturgummi alltid øker,
hvorfor er prisene så lave
at bønder som dr. Chukiet taper penger
og vurderer å hogge ned gummitrærne sine?
Så hvor går gummien herfra?
Etter at den er klar,
flytter vi lateksen fra tanken og over til bilen.
Send den til fabrikken.
Ok, så hele disse greiene drar.
Drar til fabrikken.
Om dr. Chukiet sier at han får prisen fra fabrikken,
er det akkurat dit jeg vil dra for å finne ut hvorfor den er så lav.
Denne gummifabrikken er eid av Robert Meyer.
MED-GRUNNLEGGER OG ADM. DIR.
På åtte korte år gikk han fra én fabrikk til 38.
Han produserer nå 14 prosent av verdens gummi.
De tønnene klissete lateks ser sånn ut når Robert er ferdig med dem,
før han selger dem til et dekkfirma.
Kal, du kan kjenne at dette er, for det første, varmt.
Og det er klissete.
Så bakeprosessen
har gjort to ting.
Den har stabilisert
nedbrytingen av produktet.
Så den organiske nedbrytingen har stoppet fordi den har blitt bakt.
Og det forsterker klebringsevnen.
Ok. Og det blir brunt av tørkeprosessen?
Ja, som en kjeks.
Ja.
Så dette er vektstasjoner
der to kjeks blir satt oppå hverandre.
Små biter blir kuttet av eller lagt til
så det blir nøyaktig 35 kilo.
Kult.
Så her er vi med ferdige produkt.
Så her blir Wonka-sjokoladen sendt ut.
Ja, og det er jobben til en gummifabrikk,
å gjøre landbruksproduktet om til et industrimateriale.
Ja, det er kult.
Som du har funnet ut, ikke sant?
Vi har
to overleveringer som er relevante.
Bonden leverer et landbruksprodukt til fabrikken.
Fabrikken leverer et industrielt råmateriale
til dem som lager gummiprodukter.
Ja, det er de to leveringspunktene
der stafettpinnen går videre
til den neste delen av verdikjeden.
Er du bekymret for løvpest? Er det en alvorlig bekymring?
Alle er alltid bekymret for løvpest.
-Ok. -Ok?
Den sykdommen har ikke kommet til Sørøst-Asia.
Kanskje jeg er for naiv, eller for emosjonelt investert i jobben min...
Ja.
...for å virkelig tenke for mye på det,
men selv om den kom til Sørøst-Asia,
ville det føre til en eksplosiv økning i prisen på gummi.
Men det høres ut som den kostnaden ikke er regnet med på den nåværende prisen.
Og så snakket jeg med gummibønder, og de sier
at i det siste tre årene, har prisen de får for lateksen sin,
gått dramatisk ned.
-Enormt... -Hjelp meg å forstå det.
Ok, for å forstå det
må du virkelig forstå gummiens historie.
I gamle dager var det et stort skille
når det kommer til tid, til konnektivitet,
det å kunne snakke med hverandre,
mellom opphavet og forbrukeren.
Om du er en innkjøper, som en dekkfabrikk, og jeg er en selger,
så vil du vite at du kan kjøpe dette produktet,
ikke bare i dag fra det jeg har på lageret,
men du vil ha produktet gjennom hele året.
-Ok. -Fordi du er avhengig av det.
Så for å bli kvitt det skillet skapte de et terminmarked,
og gummi ble solgt på et terminmarked.
Kan du forklare hva et terminmarked er?
Et "terminmarked" er der en kjøper og en selger
blir enige om pris, volum, kvalitet,
spesifikasjoner, opphav,
alt man finner i en kontrakt
til levering en gang i fremtiden.
-Ok. -Greit?
Så om jeg var en produsent og gikk med på å forsyne deg
noen tonn til en pris, til en dato,
kunne du kjøpe fra en amerikansk forhandler med kontor i New York
og datterforetak i Singapore.
Han ville forhandle enten direkte, eller gjennom enda et lag mellommenn,
-med den opprinnelige produsenten, meg. -Ok.
Og mellom oss kunne vi garantere
at vi ville levere det du trenger, til avtalt pris, på den avtalte datoen.
Så terminmarkedet er et marked der, helt ærlig,
jeg har veldig lite å si.
Selv kundene mine har ikke noe å si.
Om du snakker med mesteparten av kundene mine, vil de si
at de vil ha høyere priser,
fordi de vet at bøndene snart vil gi opp.
Men ingen av oss som fysisk deltar, har kontroll.
Vi må forstå terminer bedre.
En terminkontrakt er som en konsertbillett.
Billetter blir solgt flere måneder før jeg faktisk opptrer.
Kontrakten er basert på etterspørsel.
Jeg ville ikke kreve 100 dollar for å se meg på en arena,
om jeg ikke trodde det ville selge ut.
Du er for ydmyk. Du kan selge ut månen.
Turné på månen.
Takk, oppmuntringsmann.
Jeg selger konsertbilletter langt i forveien fordi det minimerer risikoen.
Jeg har jobbet så hardt med denne neste turnéen.
Jeg skrev et helt nytt album,
jeg koreograferte alle bakgrunnsdanserne selv.
Når jeg sier at det er pokkers så kult, er det pokkers så kult.
Så jeg trenger garantier for at jeg får betalt for alt det harde arbeidet.
Og fansen vil ha garantier på at de vil få se det.
Her skal du høre hva jeg garanterer, jeg garanterer
at om jeg ikke jeg ser showet, vil jeg drite på meg. Bokstavelig talt.
Det vil bare åpne seg og falle ut
og folk vil si: "Hva er det? Jeg vet ikke."
Om konsertbilletter er terminkontrakter,
er billetthaier termintradere.
På grunn av markedets usikkerhet, kan billetthaiene faktisk miste penger.
Dersom jeg bestemmer meg for å strømme konserten gratis for eksempel!
Nei! Nei.
Du vil ødelegge Internett. Det kan ikke skje.
Jeg håper jeg slipper.
Men her kommer det verste.
Billetthaier kjøper så mange billetter at de kontrollerer en stor andel.
Som betyr at de kan sette prisen.
Og det er markedsmanipulering.
Konsertene dine er markedsprisen.
Du er som hummeren på menyen.
Ja, jeg er hummeren.
Gå og vis dem, jenta mi!
Hallo, Cleveland!
Mens jeg går og får penger
for resten av disse Meghan Trainor-billettene!
Jeg har Meghan Trainor-billetter!
De går fort. Konserten begynner nå.
Så hvem er gummiindustriens billetthaier?
Det er disse karene.
Tradere på terminmarkedet for varer.
Termintradere kjøper opp kontraktene
og spekulerer på at verdien vil øke over tid.
GUMMI
Traderens mål er å kjøpe billig, selge dyrt
og bli rik av å beholde mellomlegget.
Singapore er et av verdens største finanssentre.
Her blir tusenvis av terminkontrakter omsatt hver eneste dag.
Og en av karene som pleide å handle med gummikontraktene, er Dar Wong.
TIDLIGERE TERMINTRADER
Han jobbet for store investeringfirmaer i 30 år,
og reiser nå rundt i Asia og gir råd
til gummibønder som sliter.
Om vi virkelig trenger gummi, om alle i verden trenger det...
-Alle trenger det. -Klær, glass, ledninger.
Hvorfor er prisen så lav?
Det som faktisk påvirker
gummiprisens ustabilitet,
er den globale inflasjonen og tilbakeslag.
Ok.
I 2013 begynte for eksempel gummiprisen å falle.
Og på den tiden sa faktisk myndighetene i Thailand
at gummiprisene trolig går gjennom en kort tid med korreksjon.
Men gummiprisene kom seg ikke.
Og de gikk lavere, lavere og enda lavere.
Da bøndene begynte å innse
at prisene gikk ned, begynte de å gi opp tapping.
De sier de vil droppe det og fjerne trærne.
Jeg tror dette er noe
som den globale gummiøkonomien ikke vil akseptere.
Så bonden sier at fabrikken setter prisene.
Men fabrikken sier at termintraderne setter prisene.
Og terminatraderne sier
at global inflasjon og nedgangstider setter prisene.
Midt i all skyldfordelingen,
hvordan skal bøndene overleve noe av denne usikkerheten?
IKKE MITT PROBLEM
Ville ikke det være dumt av dem å fortsette å produsere gummi?
Vi oppmuntrer alltid bøndene
til å se etter andre inntektskilder,
til å holde plantasjen levende,
fordi prisene går i syklus
Det er oppturer, det har vi sett.
Det er også nedturer.
Og nå går vi fortsatt gjennom en nedtur.
Og etter at nedturen tar slutt,
vil den neste oppturen komme.
Så det handler om prissvingning.
Ok.
Er løvpest en reell trussel for gummitrær?
Jeg tror... Vel...
...det er en ekte ting.
Men jeg tror vi etterlater det problemet
til plantedoktorene.
For det finnes ingen kur for det,
men jeg tror ikke at noe er verre enn
bøndene som vil hogge dem ned.
For når du har hogget ned trærne,
er det enden på visa.
Så du mener at bøndene er den største trusselen?
Ja, det stemmer.
Bøndene er den største trusselen.
Når de begynner å gi opp industrien,
når de nekter å tappe, når de vil hogge,
eller ikke vil bruke plantasjen,
så er det den største trusselen. Ja.
Så viktig som gummi er,
skulle man tro at markedet ville gjøre alt det kan
for å beskytte tilgangen.
Dette er Ma Nui.
GUMMITRE-BONDE
Hun er gummibonde i Thailand,
og det Dar Wong kaller: "Den største trusselen."
Å hogge ned gummitrærne sine
i håp om å til slutt kunne bygge en beskjeden hytte for å øke inntekten,
ser hun på som sitt eneste alternativ.
Rom til leie
Er det vanskelig å ta avgjørelser som å hogge ned trærne?
Eller ser du på det som en del av endringer som bare må skje?
Jeg har ikke penger til å endre det eller dyrke andre ting.
Så jeg kan ikke gjøre noe annet.
Det har ikke noe å si hva jeg mener.
Jeg har ikke råd til å dyrke noe.
Jeg forstår.
Ma Nui er et eksempel på mange gummibønder.
De blir fanget midt i et system
som er mer opptatt av å hindre dem i å ødelegge trærne sine,
enn tapet av hele gummiindustrien til løvpest.
Samtidig kjøper vi de nyeste løpeskoene
uten peiling på at hele systemet kan kollapse når som helst.
Om sykdom og økonomisk krise ikke vil få markedet til å handle,
er vi helt fortapte?
Vil monster-truck-showene
forsvinne som de gamle stokkesitte-konkurransene?
Det frie markedets usynlige hånd
vender kanskje ryggen til problemet,
men privatindustrien begynner å ta noen små skritt for å beskytte sine verdier.
HANNOVER
TYSKLAND
Det tar oss til det aller siste steget på gummiens forsyningskjede,
en veldig viktig forsker ved navn Carla og en dekkfabrikk i Tyskland.
Continental Corporation,
ett av verdens eldste og største bilindustri-firmaer,
prøver å utvikle store mengder av en alternativ type gummi.
Det lukter som når man høster gulrøtter, ikke sant?
Ja, det lukter nesten indicagulrot.
Continental har en årlig inntekt på nesten 50 milliarder dollar som står på spill.
Hva er det laget av?
Løvetannrøtter.
(sett inn vits her)
(Jeg venter)
Continental setter sin lit til at løvetannen
potensielt skal endre gummiindustrien.
Fordi, i motsetning til gummitreet,
kan løvetann vokse frem hver år, i moderat klima
og i jord som ikke er egnet til å dyrkes.
Løvetannen er tilpasningsdyktig.
Carla Recker leder innsatsen.
Og hun er veldig seriøs.
Hvor mange trær, om du hadde brukt de tradisjonelle gummitrærne...
MATERIALFORSKER
...ville ett dekk kreve, sammenlignet med hvor mange løvetanner?
Et gummitre produserer rundt
ett til halvannet kilo naturgummi i året.
Til ett dekk?
Til ett dekk trenger man nesten to trær.
2 TRÆR X 1 ÅR = 1 DEKK
Og hva med løvetanner?
Det er ikke planene som teller der, det er området som blir brukt til det,
og målet vårt er å få samme resultat per hektar
og år som en gummiplantasje.
Kan du forklare forskjellene på hvordan du utvinner det?
Jeg vet at med gummitrær
-tapper man treet og sevje kommer ut. -Det stemmer.
De samler det opp i kopper.
Men hvordan er det med løvetann?
-Tapper man løvetannen? -Nei, det går ikke.
For naturgummien i løvetannen er i røttene,
-så det er under bakken. -I røttene?
-Det er under... -I røttene.
Man trenger en prosess som virker.
Å få gummi fra en løvetann er ikke like enkelt som å stikke hull på et tre.
Vi snakker om tusenvis av planter som må dyrkes, høstes
og få utvunnet gummien gjennom en komplisert prosess
som involverer både menneske og maskin.
Herfra med den tørre roten.
Den er veldig skjør. Og du kan bryte den av
og se at den fortsatt holder seg sammen,
og imellom, i sprekken, ser du
de veldig små gummitrådene som er på innsiden.
Continental har investert store mengder kapital i dette.
Og det må du skille ut ved en sånn prosess,
-og så får du dette vakre materialet. -Akkurat.
Alt i håp om at dette vil lønne seg.
Dere har allerede laget dekk av løvetann, ikke sant?
Er det noe i prosessen som du er bekymret for?
Man kan bekymre seg over mye
i den prosessen fordi
vi møter problemer hvert år.
Man har for mye regn, for lite regn.
Så vi må håndtere de samme jordbruks-risikoene
som bønder møter hvert år.
Men vi må lære oss det, for vi er et gummiselskap,
ikke et jordbruksselskap.
Hvordan bestemte Continental seg for å investere i løvetanngummi?
Var det på grunn av deg?
Jeg overbeviste selskapet om å gjøre det.
Hvordan overbeviser du et stort, globalt konglomerat
om å investere i blomster-gummi?
Man må være, på den ene siden, veldig entusiastisk,
men man må ha en grunn til det.
Naturgummiens fremtid er livsviktig for oss
fordi etterspørselen fortsatt vokser.
Dekkmarkedet vokser og er forventet å vokse mer.
Og derfor må vi sikre tilgangen vår,
og derfor må vi begynne nå.
Har du et kallenavn her?
Noen kaller meg Frau Löwenzahl, eller "fru Løvetann".
Fru Løvetann? Det er kult!
Det er ikke brukt så mye.
Vi har et Taraxa Gum-dekk.
Ser du alle blomstene til Taraxa-Gum her?
Og frøene.
Dette er logoen, som den ser ut på dekket,
så når du ser det på markedet i fremtiden,
er det et Taraxa Gum-dekk.
-Det er spennende. -Virker sånn.
Jeg leste at dere er mellom fem og ti år unna
å kunne produsere dette til industrien.
Overholder dere den tidsplanen?
Det er det vi jobber med, men vi har fortsatt en lang vei å gå
før vi har lykkes og kan produsere det til industrien.
Så jeg vil ikke si at vi har løst
gummikrisen for hele verden,
men om vi ikke begynner nå, vil vi aldri kunne løse problemet.
Siden markedet ikke ser ut som de vil redde oss
og det ikke finnes noen stor global aksjon for å kurere løvpest...
-Hei. -Hei.
...er kanskje løvetann den globale økonomiens fremtidige hjerteblod.
Vi satser på at noen få forskeres suksess
kan skape et globalt marked for disse små gule blomstene
i tide til å unngå en katastrofe.
La oss holde fingrene krysset for at vi vil bli reddet
av enda en syklus av kapitalismen
som spinner rundt og rundt som et...
Som et...
Skulle ønske jeg kom på en enkel metafor for dette.
Forhåpentligvis vil ting gå greit.
Kanskje gummiindustrien kan reddes,
og vi kan fortsette å bruke sko, spise mat... og nyte Monster Jam!
Men vi bør feste setebeltet, for det kan bli en humpete tur.
Markør.
Hei, om du kjøper dem, kan du ta platene også.
Jeg er sprø. Jeg sitter på et armlene.
Jeg bommet på stolen, beklager.
Faen.
Hvor skal jeg begynne?
Jeg skal si at jeg garanterer om jeg ikke ser denne konserten,
vil jeg drite meg ut.
Over hele gulvet.
Det blir ikke bra for noen.
Bokstavelig talt: Splæsj.
Jeg vil drite på meg.
Jeg må begynne å bruke bleie. Det er sprøtt.
Bare bæsj på gulvet. Hvem gjorde det? Min feil, beklager.
Rett derfra?