Vă prezint noul nostru lider, pe Lord James Harwood.
Bun-venit acasă, dragoste.
Zi-mi ce te frământă - pari tulburată.
Te-am dat de mort. Mă simt de parc-aș visa.
Taică-tău are cancer. E pe moarte.
Îl caut pe căpitan John Curzon. Omul ăsta mi-a ucis logodnica.
Scuze, scumpo.
PM-ul te vrea îngropat de viu.
Șapte ani. Duceți-l jos.
Lucrurile vor deveni neplăcute - n-ar trebui să fii implicată.
Tocmai de-aia ai ne...
Nu te pot opri să lucrezi pentru Alianța Nenumiților; zic doar să cântărești bine.
Thomas, trebuie s-o iei pe Martha cu tine la negocieri.
Mă bag. Ce negocieri sunt?
Ești dispus să ucizi pentru a ieși de aici?
Corbii și Alianța Nenumiților negociază un pact electoral.
Lordul Harwood și fraierii Nenumiți trebuie să plece.
Ce-i bocitul ăsta, mamă?
Poliția l-a pus să facă crime, el n-a vrut, așa că o ia pe fugă.
Prim-ministrul a încercat să mă ucidă. Și acum criza e aici.
Dacă regina e cu tine, atunci suntem și noi.
Regina e cu mine.
Mă arde!
Futu-i.
Alo, alo!
Regina... a fost răpită.
Alo?
- Alo, mamă. - Alfie.
Unde ești?
Ascultă: nu pot spune prea multe, că telefonul vostru probabil a fost cuplat.
Ce - ascultă careva? Ar trebui să le fie rușine.
Da, uite: am găsit o cale de ieșire din țară.
Deci dacă n-auzi o vreme de mine, să nu-ți faci griji.
De-ndată ce pot, îți dau de știre unde sunt.
Alfie-i ăla?
Da.
Tatăl tău vrea o vorbă.
A găsit o cale de ieșire din țară; pleacă.
Zice că ascultă careva.
- Bună, fecior. - Tată.
N-am să pun întrebări - trebuie că ești zorit, mă aștept.
Nu mai e mult de-acum.
Lucrurile au să se schimbe.
Și tu vei putea veni acasă.
Deci... te revedem curând.
Da, mă. Nicio îndoială.
Ți-o dau iar pe maică-ta.
- Mult noroc, fecior. - Cu bine, tată.
Să fii cuminte, Alfie.
- Cu bine. - Pa, mamă.
Pa.
Intrăm pe moșia lordului Harwood. Lordul Harwood trebuie capturat viu.
Liberă, sala!
Locu-i pustiu.
Ascultă, deci: am să-ți țin telefonul,
iar tu vei citi asta, exact cum e scris - da?
Trebuie să promiți că nu faci vreo poznă, ori țipi ori ceaua de-alea.
Niciun folos, oricum - vecinii-s obișnuiți cu țipatul.
Vei fi cuminte?
- Chiar nu cred... - Vrei să trăiești?
Atunci fă cum ți se spune.
Sunt...
Sunt ferită și sănătoasă
și printre prieteni.
Vorbesc fără nicio constrângere.
Ca regină și cap al forțelor armate,
ordon demisia imediată a guvernului.
Prin forță, de e necesar.
Îl numesc pe lordul Harwood ca noul meu prim-ministru,
învestit cu putere suverană deplină.
Are încrederea mea totală
și confiență.
- Gata? - Măriți pasul!
- Mișcare! - Stâng; stâng, drept, stângul.
Ajutați la sacii cu nisip!
Așa, soldați!
EPISODUL 10 MARIANNE FAITHFUL
Traducerea: Reef
PM-ul pe fir, domnul meu.
Domnule prim-ministru - ești colo?
Alo?
Cugetăm.
Credeam că s-a întrerupt.
Ne trebuie mai mult timp să analizăm situația.
Am regina; am pretendentul.
Armata are tancuri pe drum spre ușa ta.
Nu mai e nimic de analizat - demisionează.
Demisionează acum, ori vezi consecințe în sânge.
Nu vom fi intimidați, domnule!
Intimidat, bătrân prieten? Intimidat? Ai s-atârni de-un cârlig!
Spiritele-s încinse.
Vei fi de acord, domnul meu, că nu-s necesare așa vorbe.
Dreptate perfectă - fără tachinări.
Dă-i timp să chibzuiască.
De ce?
Trebuie depus tot efortul să evităm vărsarea de sânge englezesc.
- Dă-i 24 de ore. - Pentru Dumnezeu...
Tot efortul.
Domnule prim-ministru.
Vom avea în scurt timp control deplin asupra capitalei.
Ai 24 de ore să demisionezi pentru a asigura o tranziție pașnică.
De n-o faci, vom folosi violența.
Personal, aș prefera să te încăpățânezi - dar e alegerea ta, bătrâne.
Autoritar, domnule.
Sper că știi ce faci - pentru binele nostru al tuturor.
Și eu la fel.
Spune-mi - unde-i regina?
Păi n-am să-ți spun aia - ca om al strategiei tu însuți, vei înțelege.
Înțeleg foarte bine.
Acum, de mă scuzați, merg să văd de cazarea ducelui și ducesei.
Poftiți.
Pune generalul pe fir.
Aprinde-mi și mie una de-alea, vrei?
Încearcă să te înțelegi cu el nițel mai bine.
- L-am vexat? - Nițel.
Îi va trece, presupun.
- Dar ție, Frances? - Nu te juca cu mine, Jimmy.
Am răpit regina.
Știi al dracului de bine că nu la asta m-am angajat.
Facem lucruri mari, Frances - lucrurile mari sunt grele.
Nu pot face asta fără tine.
Acum, mai mult ca oricând, vreau să te-ncrezi în judecata mea.
Te-ncrezi?
- Lista. - Da, domnule, listele sunt gata.
Ai vrea un sanviș?
Nu, mulțumesc - nu-s flămândă.
Ăla-i cu brânză și castraveți, iar aici pastă de pește.
Chiar n-aș putea...
N-are să se spună că n-ai fost hrănită cum se cade.
Mănâncă.
Pe nostrom îl cheamă Roberts. Cu el tratezi, dar știe și căpitanul.
Odată vasul departe în larg, poți ieși din ascunzătoare.
Două săptămâni - și vei fi în New Orleans.
America.
Să-mi fut.
N-avem să te mai vedem, este?
Nicio grijă - vă trimit vedere, odată așezat.
Mda.
- Stați cu ochii pe mama și pe tata, da? - Stăm.
- Bună, flăcăi. - Bună, dom' polițai.
- Vesel mai ești. - Alertă maximă.
Docuri, gări, aeroporturi - toate închise.
Chemați toți oamenii disponibili.
Plată suplimentară, neoficial.
- Care-i ocazia? - Nu ne zic nouă.
Nu - noi doar tre' s-oprim orice și toate personajele suspecte
și să le-aducem la interogări - atât.
Deci voi încotro, băieți?
Înapoi pe vasul nostru.
Marinari, deci?
- Da. - Sus ancora.
Atunci veți avea legitimații.
Domnule, întârziem - pleacă vasul fără noi.
Nu, stați bine - niciun vas n-are voie să iasă din port.
Legitimațiile.
Băi, mă-sa.
"Sus ancora"?
A sunat doar aiurea.
POLIȚIA
M-auzi, în mă-ta?
Fă-ți bocceaua - ia-ți pașaportul și ce-i de preț.
Ce? De ce? Ce se petrece?
Lordul Harwood montează un puci - unul reușit, se pare.
Are armata cu el, iar ieri a răpit regina.
Dumnezeule. Sigur?
Direct din interceptările telefonice ale Pentagonului.
Încă nu-i informație publică, dar stă să se dezlănțuie tot iadul.
Corbii vor avea o listă a morții. Noi doi suntem aproape sigur pe ea.
O listă a morții? Termină.
Pe bune; ar putea fi pe drum încoace chiar acum.
CIA-ul a aranjat transportare în afara țării. Așteptăm la mine la hotel - e mai sigur.
- În afara țării? Nu. - Preferi să te spânzure de-un felinar?
- Cum rămâne cu Alianța? Cu Undine Thwaite? - Își poate purta de grijă.
- Sau nu - nu mai e problema noastră. - Vorbește pentru tine.
Mi-am asumat un angajament cu Alianța și nu-i abandonez acum.
Merg la sediul Alianței și văd cum pot ajuta.
Nu fi așa proastă - Alianța-i osândită.
- De ce să te sacrifici unei cauze pierdute? - N-ai înțelege - tu nu crezi în nimic.
În prea puține, dar în ce cred e adevărat. Cele-n care crezi tu nu-s.
Îmi ții acum prelegeri despre lumea adevărată?
Minunata ta Undine Thwaite a pus să-i fie ucis soțul în fața ei ca să-i ia ea locul.
- Asta-i vrăjeală. - Nicio vrajă.
Greșește exact ca Harwood ori oricare alt potențial dictator.
- Minți. - De ce draci te-aș minți?
Uciderea a fost aprobată de CIA - credeau că ea va fi mai lesne de controlat.
Iar pușcașul a fost vechiul nostru prieten Alfred Pennyworth.
Și de-ar fi adevărat -
ea-i doar o singură persoană.
Asta nu face întreaga mișcare greșită.
Nu; nu o face - drept.
Putem pleca acum?
Uite - regret; nu voiam să-ți zic.
Cunoașterea unui asemenea secret poate fi periculoasă.
E vreo altă ieșire de aici?
- Nu. - Atunci ascunde-te.
- Ascunde-te tu. - Ce?
Martha!
Alfred.
Martha Kane - Daveboy și Bazza.
- Ceau. - Bună, ceau.
Scuze că dau așa buzna peste tine, dar...
Bun - toți de-aici suntem prieteni.
Thomas. Tocmai voiam s-o întreb pe dra Kane dacă știe pe unde ești.
- De ce? - Alții pe-aici?
- Nu. - Ne vom uita, oricum.
- Fără supărare. - N-aveți decât.
Încerc să ies din țară, dar se pare că toți copoii din Londra mă caută.
Așa că mi-am zis: pe cine știu care știe oameni cu avioane și-mi e dator?
Bun - două chestii:
Una - nu pe tine te caută poliția.
Harwood montează un puci -
are armata de partea lui și a răpit regina; de-aia tot zorul poliției.
Și-a doua - de când îți sunt dator?
Regina - răpită?
Da - o tânără scundă cu accent de Manchester a atacat doi hăitași cât era la vânătoare.
Acum lordul Harwood e singurul care știe unde se află.
O femeie scundă cu accent de Manchester.
- Bet Sykes. - Bet Sykes e moartă.
Da - nu; poveste lungă.
La-ntâlnirea cu Harwood - ții minte femeia cu el?
- I-a zis Sykes. - Da, parcă.
- Interesant, fiindcă aia nu era Bet Sykes. - De un' să știi tu? Nici n-ai fost a...
Ai fost acolo. Tu erai lunetistul chior.
- Ai ratat intenționat? - Alfred poate doborî musca-n zbor.
Ai ratat fiindcă eram noi?
Am fost tentat - rezolva multe probleme,
dar nu mi-a părut corect.
Mulțumesc.
- Și vouă, mă gândesc. - Câtuși de puțin.
Eu am votat să vă-mpuște - nimic personal.
Și eu - de-aia, presiune fără seamăn pe omul vostru.
- Ar trebui să-i fiți recunoscători. - Sunt. Mulțumesc ție.
Tare recunoscător - iar pe voi să vă fut.
M-am gândit că m-ați putea răsplăti cu un loc într-un avion spre America.
Îl ai. Un avion pleacă dimineața asta.
Dar acum mă răzgândesc.
Nu face aia. De ce?
Au ascuns regina undeva inteligent.
Iar noi am dat peste două femei diferite din Manchester pe nume Sykes.
De-am vrea să găsim regina, aș numi asta o pistă.
- Ai dreptate. - Sherlock și Watson acum.
Nu vrem să găsim regina - nu-i treaba noastră.
- Nici a noastră - luăm avionul ăla. - Nu, stai așa.
De-avem și-o șansă infimă să salvăm regina și să-l oprim pe Harwood,
atunci sigur avem datoria morală să încercăm.
Asta-i discutabil.
Luptăm contra fascismului, contra răului gol.
Și am pierdut runda asta - tre' să plecăm.
- Mi s-a ordonat să plec. - Mie nu.
- Vezi ce-ai făcut? - Poți pleca - nu te opresc.
Alfie -
America. Siguranță.
Dacă salvăm regina...
Sunt rezolvat, nu? N-ar trebui să fug.
Ce Poartă Nouă - înnobilare de-a dreptul.
Aș putea rămâne cu mama și tata.
- Și de dăm greș? - Greș?
Fugi d-aci.
- 'Neața, dnă P. - 'Neața, Joe.
- Doar o sticlă azi. - Doar una.
A făcut-o, mamă! A făcut-o!
Cine-a făcut-o?
- Cine-a făcut ce? - Lordul Harwood a lovit!
Societatea Corbului a răsturnat guvernul.
A venit revoluția.
~ Londra arde
~ Londra arde...
Da... Da!
S-a declarat Legea marțială.
Simplii cetățeni trebuie să rămână în case.
Doar personalul armatei și al Societății Corbului are îngăduit pe străzi.
Înapoi! Înapoi!
Inamicii Societății vor fi socotiți combatanți și li se va răspunde cu forță.
Nu... Nu!
~ Londra arde, sunați la 99999...
Corbii ziceai că-s doar hobby, ca masonii - n-ai zis nicicând de vreo revoluție.
Am învins, mamă - am învins.
Încotro?
Trebuie să mă prezint la datorie la facțiunea mea.
- Nu poți ieși - ești beteag. - Nu m-am simțit nicicând mai bine.
Mă bucur să te revăd, Alfred.
- Asemenea. - Cum ești?
- Bine. Tu? - Nu, zic pe bune.
Cum ești? În tine însuți.
În mine însumi?
- N-am căutat de curând. - Păi ar trebui.
Violența cu care trăiești necesită procesare, aș zice - tu nu?
Toate americancele-s așa? Trebuie că-i istovitor.
Nu, Martha-i un caz aparte.
Zic doar că reprimarea-i nesănătoasă.
Sunt total în dezacord.
Mulțam lui Dumnezeu că am trăit să vedem clipa asta.
Viitoru-i luminos,
dar noi, cei de aici, trebuie să ținem minte că suntem Vechea Gardă.
Viitorul nu ne aparține nouă.
Ziua noastră-i aproape gata.
De ni s-a cere,
datoria noastră e să apărăm izbânda asta cu ultima noastră suflare!
Fără predare!
Groaznic de cumsecade din partea ta să rămâi, bătrâne.
"Deasupra și dincolo" și toate alea.
Mă măguliți, domnule - de aveam vreo cale mișelească de ieșire, o luam.
Dar așa, de trebuie să cad, mă bucur să cad în onorabilă tovărășie.
În așa dramatic chip, zici?
Zi-mi ceva: tu l-ai ucis pe Julian Thwaite?
- De ce întrebi? - Asta o fi însemnând da.
Știa Undine Thwaite? A fost părtașă?
- N-am întrebat-o. - Thomas zice că știa.
- Ce mai contează acum? - Aș vrea să știu adevărul.
- Ți-am spus eu adevărul. - Iartă-mă dacă nu cred mereu ce spui tu.
Ți-am spus adevărul fiindcă vreau să te ajut să faci alegeri bune - iartă-mă.
- De ce-ai vrea? Cum servește agendei tale? - Agendei? Pentru numele Domnului.
Ajutându-te pe tine nu-mi servește deloc.
Te plac, da? Și vreau să-ți fiu prieten. Dumnezeu o ști de ce.
Deci vrei să discreditezi cauza în care cred fiindcă mă placi?
Nu. Ba da, da - corect întru totul. Mă dau bătut.
Mă...
Adică mă placi.
Uită c-am zis vreodată, bine?
Asta nu mi-a trecut prin cap.
Gen... sexual?
- Scuze, Alfred. - Prefaceți-vă că nu-s aici.
- Aproape ajunși. - Slavă Domnului.
DOAMNA CHEC, SOȚIA BRUTARULUI
O ai pe doamna Blum, soția frizerului?
Grijania...
- Zi. - Atât.
Tot rândul tău, până smintești una.
Zi.
Și...
Pe meșter Chec, fiul brutarului.
Ești prea a dracului de bună la jocul ăsta - mult prea bună.
Lasă-te, Bet - e doar un joc.
- Se uită la mine-n cărți. - A fost răpită.
A avut cuțitul la gât, are tronu-n cumpănă,
așa disperată să câștige la Familii fericite, încât se uită la tine-n cărți, aia face?
Aia faci?
Nu.
Du-te.
Da?
Ceau. E-acasă stăpâna Sykes?
Cine-ntreabă?
Ceau, i-am văzut anunțul și ne-am zis că poate ne-ar putea ajuta cu...
- Ce căutați aici? - Tu ce crezi?
Bună, tuturor.
Majestate...
- Mă țineți minte? - Da.
Bună din nou, Bet.
Fă-ne un bine și lasă cuțitul jos.
O junghii.
Isprăvește - de ce ai face aia?
- Tu trebuie să fii Margaret Sykes. - Peg. Ce mai.
- Zi-i sor-tii să lase cuțitul jos. - Crezi c-o face ce-i zic? Ți-ai găsit.
Cum ne-ați găsit?
Ești în cartea de telefon.
- Liber. - Liber!
Bet, pune cuțitul jos.
- Te rog? - O junghii, să știi.
Nimic cu tine, pisi.
N-am să fiu zădărnicită.
Are un pistol îndreptat către tine. Și el la fel. Iacătă-te: zădărnicită.
Hai, scumpo - te rog?
Trebuie să-mi văd sora pușcată-moartă din pura îngustime-a minții?
Aia trebuie să văd? După toate câte-am făcut pentru tine?
Mulțumesc.
N-am cedat eu.
Ea m-a făcut.
Nu-i mai nimeni aici.
E prea simplu, ei?
Ce să vezi, ei?
Se duce. Și el. Și ea.
Și tipii ăștia.
Domnule.
- Generalul Malcolm la telefon. - Dom' general?
Ascultă-mă cu mare atenție.
Da, doamnă.
Imediat.
Dându-le de ales...
Nu-ți va trebui aia.
- Pardon? - Vorbii cu regina.
Am noi ordine.
Încerc să nu găsesc plăceri necuvenite în a-mi face datoria, dar în cazul ăsta...
Am să mă răsfăț.
Pușcă vlăjganii.
Duceți-l.
Haideți.
Și pe ea.
Haide - pe aici.
Mișcați! Mai cu viață!
Dragul meu popor,
sunt așa de fericită să vă vorbesc astăzi.
Fericită să vă încredințez că sunt ferită și printre prieteni.
Când moartea pare aproape,
anumite adevăruri despre tine însuți devin mult prea limpezi.
În adevăr, n-am fost mereu cea mai bună dintre cârmuitori.
În adevăr, uneori am fost oarbă la suferințele poporului meu.
Asta se va schimba, vă făgăduiesc.
Suntem toți o națiune - o insulă.
Să mergem mai departe împreună,
într-un spirit al unității și iertării.
Dumnezeu să ne binecuvânteze pe noi toți.
Transmisiune oprită.
- Cum am fost? - Strașnic de bună, doamnă.
Chiar aș vrea să nu-mi spui "doamnă" - sună de parcă ai vorbi cu maică-mea.
Cum ați prefera să vă spun, atunci?
Îmi pare rău, dle P.
Ce-i făcut nu-i de căit, scumpo.
Bune, flăcăi - ca de-obicei?
Da.
Tare nostimă săptămână.
Puciul mă-sii? Libertatea dracului, așa zic.
Bine-a zis regina, este? Suntem toți o insulă.
Nu-ți place - treci mă-ta la coadă.
Noroc, flăcăi!
- Noroc. - Noroc!
Deci: voi cum - plină săptămână?
Nu prea rea.
- Toate bune? - Toate bune.
Unde-i Alfie?
Nu știu.
Nu trebuie să spunem nimănui în veci de asta - în veci.
Nimănui.
Cine m-ar crede?
Ar trebui să plec.
Nu poți rămâne la dejun?
E aproape amiaza.
- Joi. - Prânz, atunci.
Aș. Mi-ar plăcea să rămân, dar...
Ar trebui să mă văd cu mama și tata - își vor fi făcând griji de mine.
Da, firește.
E-n regulă.
Mamă? Tată?
- Era vorba că ești plecat! - Păi m-am răzgândit.
Nu mi-a surâs străinătatea.
- Nu glumi; cum e cu legea pe urmele tale? - Păi s-au răzgândit și ei.
- O pardonare regală - irepetabilă. - Cum? De ce?
Păi dedesubturi. Totu-i bine când se sfârșește bine, nu, mamă?
Noroc.
Ai avut ceva de-a face cu înfrângerea rebeliunii lui Harwood, mă gândesc.
De aici pardonarea.
- Ceva în genul. - Mda.
Bine. E bine.
Îmi închipui că acum vei fi bine aranjat cu cei de la putere.
Da, sunt.
Mi-au oferit o slujbă - una bună. Să lucrez pentru Scotland Yard.
- O vei lua? - Va trebui să chibzuiesc.
Dar m-am simțit bine, tată.
Am simțit că am făcut ceva util, știi tu.
Mult de când n-am mai simțit aia.
Păi sunt tare mândru de tine, fecior - tare mândru.
Mă bucur că ești mulțumit.
Aș fi zis că îți plăcea înfățișarea lui Harwood și a Corbilor.
Ordine și tărie, alea.
Alea. Păi aș zice că nu strică ordinea și tăria - dar ce știu eu?
Cât nu se uită maică-ta...
Uite.
Mi-a zis, să știi.
Trebuia s-o facă.
Ți-a zis ce?
De cancer.
Așa.
Păi îmi...
pare rău că a făcut-o, fecior.
De așteptat, mă gândesc.
Muierile.
Nu...
Nu voiam tam-tam.
Nu, înțeleg.
- Nu te supăra pe ea. - Nu mă supăr.
N-a mai rămas în mine supărare.
Dar mă bucur că știu.
Știi tu - ca să pot fi aici.
N-am prea mult, fecior.
- Vreau să-mi promiți ceva. - Nu se știe niciodată.
Trebuie să-mi promiți că vei gândi mereu de bine de mine când n-oi mai fi.
Orice-ar putea zice lumea.
- Ce-ar putea zice lumea? - Îmi promiți?
Da, îți promit.
I-ai zis de cancerul meu, muiere afurisită!
Glumesc numai.
Nătângo. Vin-aici.
Chiar nu mă supăr.
Auzi... poate-mi arată acum ceva mai mult respect, ei?
Cu adevărat regret, doamnelor. V-am cam băgat la răzuială, nu?
- N-arată bine, este? - Nu te-nvinovățim - ai făcut ce-ai putut.
Nu disperați - nu-i totul pierdut.
Un mare lider se gătește de toate posibilitățile - chiar și de eșec.
Încă avem un ultim batalion în rezervă.
Ce vrei să zici, Jimmy? Ce ai făcut?
Vechea Gardă moare, dar nu se predă.
Cu bine, ăștia.
Te-ntorci târziu?
Nu m-așteptați - musiu dă un mare dineu de sărbătoare.
Te iubesc.
Mersi tare mult.
Te iubesc și eu.
Frankenstein trebuia recunoscut ca geniu al științei.
- În schimb, a fost trimis la ghilotină. - Cu bine, fecior.
Pa, tată.
Jur că mă voi răzbuna.
Nu vor scăpa nicicând de mine.
Asta-i ceva cu care mă mândresc.
Ceau.
- Intră. - Am intrat.
Ce faci?
Hârțogăreală.
Chiar e nașpa CIA-ul, ha?
Ce vrei, Martha?
M-am...
M-am gândit la ce-ai zis...
în Regina nopții.
Regina nopții?
A, în dubă.
Te-ai gândit? Am uitat - mi-e tulbure.
Ai zis...
De fapt ai zis sumedenie de lucruri, dar...
Ai zis că mă placi.
Sexual.
N-am zis nimic de genul.
Tu...
- Ai presupus asta. - M-am înșelat?
Păi eu plac tot felul de femei...
sexual.
Nu ești un caz aparte.
- De ce-ntrebi? - A fost un nu, este?
Nu m-am înșelat?
Păi nu în principiu.
Nu.
- Unde duce asta? - Bun. Așa.
Păi m-am gândit la ce ai zis și...
M-am surprins pe mine însămi.
Găsesc că și eu te plac.
Deci iată-mă.
Iată-te.
Ești ferit acum.
Alo?
Da.
Pot întreba cine...
Alfie, pentru tine.
- Cine-i? - O doamnă.
Preferă să nu zică cine-i.
Alo?
Alfie, eu sunt.
Bună - vreun bai?
Nu, doar... ambetată.
Sunt la un groaznic dineu. Aș fi vrut să fii aici.
Păi mai bine că nu-s, probabil.
Acasă la Sir Francis Duke.
PM-ul, cancelarul și alte 20 de creaturi antice care-și sărbătoresc victoria.
- Sastisire dincolo de cuvinte. - Da, îmi închipui.
- Deci... - Mulțumesc pentru clipele minunate.
- Au fost delicioase. - Da, au fost, da.
Mulțumesc și eu, de asemenea.
Ne revedem curând, sper.
Da, și eu sper la fel.
Eu sunt cam greu de găsit. Te sun eu, da?
Mda.
- Pa, Alfie. - Pa, Majes...
Nu sunt destul de înalt să o iau singur.
Bună.
Ce-i baiul?
Nu știu.
Și eu am o presimțire rea.
Poate filmu-i de vină.
Mda.
Tot am.
Ce să fie?
- Tata se purta ciudat. - Păi nu-i e bine.
Nu, altceva.
Ce-i?
Ai făcut o față.
E fața mea - pot face ce vreau cu ea.
Mamă...
Era supărat cu tevatura aia cu Societatea Corbului.
De ce?
- Pur și simplu. - De ce - nu-i unul din ei.
Nu la vedere.
Ce vrei să spui?
Era unul din ei?
Păi de ce nu mi-a zis? De ce nu mi-ai zis tu?
Nimeni nu trebuia să știe - nici chiar eu.
Era o chestie gen hobby secret, ca masonii,
iar el era în cea mai secretă facțiune.
De parcă nevestele n-ar afla totul.
Niște netoți.
- Părea ceva inocent. - Inocent?
- Au încercat să pună stăpânire pe țară. - Lui îi plăcea doar camaraderia.
Își spuneau Vechea Gardă.
Odată pe lună, venea acasă beat, cântând "Ierusalim".
- Unde mergi? - Niciunde.
Pe-afară; vreau aer - ceva șoc, atâta tot.
Alfie?
- Ce-i? - Ce?
Râzi.
Păi e nostim - noi doi...
Giugiulindu-ne.
Bun...
Drept.
N-ai să chicotești pe tot parcursul, nu?
Mă voi înfrâna.
Bine - sexul comic e în regulă...
Thomas!
Rahat. Thomas!
Thomas. Thomas, nu muri.
Nu-mi muri, Thomas.
Dați zor.
Pardon.
Nu puteți merge acolo.
Ar trebui să vă aflați aici, domnule?
Tanti Draper!
Alfie! Mi-am zis că tu erai.
- Superbă, ca întotdeauna. - Dă-mi pace - cum mai ești?
Tre' să dau de ăl bătrân - s-a betegit mama.
Păi hai, atunci.
- Nimic grav, sper. - Și eu.
E-n regulă, domnule - de-al casei.
Bine.
Nemaipomenit.
Hei! Unde...
Tată?
Alfie, ce cauți aici?
Tre'...
Tre' să vorbim.
- Acum. - Du-te de-aici, fecior.
Sunt la datorie.
Fă ce-ți zic, băiete.
Ce draci se petrece?
Gura!
Nimeni nu mișcă ori crâcnește.
Mulțumesc.
- Tată... - Afară de tine, fecior.
Trebuie să pleci acum.
Trebuie să ai grijă de maică-ta.
Ăla-i rolul tău.
- Gândește-te la ea. - Nu... va înțelege ea până la sfârșit.
Mă doare-n cur de sfârșit.
De acum îmi pasă - nu face asta.
Regret, fecior.
Te iubesc.
Binecuvântată fie Anglia!
Traducerea: Reef