RANIJE... - Puno se izvinjavam, ljudi. Ovog nije bilo na radaru.
Svi ste bili nestali i smatrani mrtvima pet ipo godina.
Sve je povezano.
Mogućnost videti i čuti šta će se desiti je izuzetno moćno oružje
za vojsku, za obaveštajce. - Ketrin Fic,
specijalista za psihološko ratovanje, general major.
Izvoli, uđi. - Otela je moj rad. Otela je sve.
Izvinite, dr. Bal, ali vas nažalost moramo zamoliti da odete.
Neću se kriti od nje. Krenuću na nju.
Teško dišete? Imate 90 sekundi da mi kažete kako da spasim Zika,
ili će biti prekasno da spasite samu sebe.
Zik, šta je to? - Promrzline. Verovatno ću se umreti od smrzavanja.
Vreme koliko ga nije bilo je tačno onoliko vremena
koliko je ponovo živeo. - Hoćeš da kažeš da imate nekakav rok trajanja?
Hoćeš li se udati za mene, Mikejla? - Možete poljubiti mladu.
Moram da idem. Reci joj da mi je žao.
Da vidim ruke! Lezi na pod! - Bol koji ću ti naneti
biće sveta osveta kakvu nikad nisi videla. - Baci oružje!
Šta sam ti rekao?!
Zik! - Zdravo. Još sam živ, jel' da? - Jesi.
Pretražili smo svaki pedalj ovog jezera. Nema leševa.
(To je onaj avion. 828.)
HAVANA, KUBA
(To je mali brodić. Mislim da se zove San Antonio.)
(San Antonio je zaštitnik izgubljenih stvari.)
(Bilo bi neobično ne naći taj brodić.)
(Pre nekih... tri meseca...)
(došlo je do zanimljivog otkrića. Barem ja tako mislim.)
(Žao mi je, druže. Nemam pojma.)
BLAGO SAN ANTONIA
** Prevod: Z O K I **
Zdravo, ortak. I ti si osetio to, zar ne? Jesi li dobro? -*Svetlost je bila*
*tako blještava, svi smo vrištali.* - Da. I ja sam se uplašio.
Sredićemo to. Video sam tamo i tvoju tetku Mik, i pitam se da li je ona...
*Jeste. - Pretpostavljam da smo svi to videli?*
Ko je bila ona žena? Nisam je mogla prepoznati. - Ni ja. Kal?
Ko god da je, prilično sam siguran šta je izazvalo Poziv. Pronašao sam brod.
Da, kao na mom crtežu. -*Isti.* - I, šta je na brodu? -*Ništa neobično.*
*Taj brod je nešto pronašao, tata.* Nešto u vezi 828.
Znam to. -*Verujem ti, ortak.* - Pa, šta god je na tom brodu,
mora da je važno. Ovako intenzivan Poziv nisam imala mesecima.
Da, slažem se. Izgleda da svo troje imamo u tome uloge.
Što se mene tiče, brod je slabo vezan. Vlasnici verovatno neće biti dugo odsutni.
Ben, samo budi pažljiv, u redu? Ja... na opasnom si mestu,
iako te je Poziv doveo tamo. -*Hoću.*
I Ben i Kal? - Zbunjeni su kao i ja.
Oni... oni ne znaju ko je ta žena.
Da se neznanac pojavi u našim glavama posle toliko vremena,
u Pozivu koji me je protresao.
Voleo bih da mogu pomoći. Mislio sam da nikad neću reći
da mi Pozivi nedostaju, ali... - Ne, ne, ne. Nema 'ali'.
Živ si.
I ovde si sa mnom.
Ako preživljavanje Datuma Smrti znači zauvek zbogom Pozivima
i ja se prijavljujem. Zapravo, svi se prijavljujemo.
Veruj mi, ne mogu biti dovoljno zahvalan.
Mislio sam da neću živeti mnogo duže od naše bračne noći, a kamoli da ću ići
na najslavniji epski put u istoriji medenih meseca.
Mislim da nam univerzum poručuje da se pakujemo.
Da se pomogne toj ženi? - Pozivi su blagosloveni
jer nam štite živote, ali su isto tako i pakleni.
Ne smem propustiti ni jedan.
Ne ako želim ostariti s tobom.
Ostarićeš u staricu sa mnom.
Dobro.
Sviđa mi se to. - I meni.
Evo...
Ne shvatam zašto se tvoj tata ne javlja. Umirem da čujem novosti.
Kako to da si dobra u tome? Nikad nisi hranila svog brata.
Nemoj da se ljutiš, ali to nije svemirska nauka.
Šta je?
Ništa, samo...
ponosim se tobom. - Vrati se svom kuvanju.
Ne, ozbiljno mislim.
Dušo, imala si tešku godinu.
I činjenica da si tako sabrana... je velika stvar.
Da. Zahvaljujući tebi. Jer si mi pomogla.
I uvek ću.
Zdravo, dušo.
Jesi li dobro?
Neko je imao Poziv?
Ne samo ja. I tata i tetka Mik.
Pričao si sa tatom? Kako je on? Ne javlja se ceo dan.
Jel' pronašao ono što tražite? - Nije još, ali...
misli da je vrlo blizu.
Dušo... kakav je bio Poziv? Šta je bilo u njemu?
Bili smo pred smrt.
"Dobro, dete, jako otvori usta."
Bravo.
Izgleda prilično upaljeno. Jel nekad imala streptokoke?
Prošle zime. I pretprošle.
Stalna mušterija. Uradiću test.
Imam za tebe vrlo važno pitanje. Želiš li lilihip sada ili posle?
Sada. - Sada? Odmah se vraćam.
SAMO ZA OVLAŠĆENE
Alonzo.
Znam da si rekao da ćeš me obaveštavati, ali prošlo je mnogo, pa...
jesi li čuo nešto sa Kube? - Kad čujem... obavestiću te.
Samo proveravam.
Samo malo vere. Uspeće.
(Zdravo, prijatelji.)
(Jel' ovaj brodić vaš?)
(Jeste li pronašli nešto... neuobičajeno?)
(Nedavno?)
(Da?)
(Šta ti znaš o tome? - Zapravo... ništa.)
(Samo... glasine.)
(Možda se to čuva na bezbednom mestu?)
(Ne znamo o čemu govoriš. - Radi li se o Montego Avioprevozniku?)
(Ne. Ne, ne, ne. Samo sam...)
(radoznao.)
(I iz radoznalosti... zanima me...)
(da li još neko zna za to što je pronađeno? - Nikom nismo rekli.)
(Ne želimo ni da policija ni da neko važan dođe po to.)
(Želimo to iskoristiti da odemo odavde. - Ovo vas može odvesti gde god želite.)
Bože...
(Misle da sam poludeo... ali ja kažem... da je ovo sa leta 828.)
(Ne lupetaj.)
(Moguće je. - Nije moguće,)
(Sve u vezi 828 je suludo.)
Ali su svi videli da je taj avion sleteo u Njujork.
Kako je ovo repno krilo završilo 1,700 kilometara od obale?
(Šta ovo bi?)
Dobro jutro, Bil. - Poručniče.
Gde je Mikejla Stoun? - Vidi, sigurna sam da si vrlo fina osoba.
A to znam jer sam i ja vrlo fina osoba. Ali ti ne mogu davati takve informacije
o detektivki Stoun. - Ne razumete. Moram pričati s njom.
Pa, mislim da ti ona ne može pomoći. Ali o tvojoj zabrinutosti mogu obavestiti
stanicu gde tvoja mama živi. Ili FBI. - Bila sam i kod jednih i kod drugih.
Niko mi ne može pomoći. Samo mi recite kad se vraća
detektivka Stoun i tada ću doći. - Ne mogu ti to reći.
Izvini, ali se sada zbilja moram vratiti poslu.
Zdravo. Šta je to bilo? - Nestala osoba.
Ne može pronaći mamu, i želi pričati sa Mikejlom.
Žao mi je nje, ali to nije naša oblast. - Zašto traži Mikejlu?
Misli da 828 policajac može pomoći. Ljudi veruju u sve kad su u očaju.
Šta si video? - Tata i Mik su potpuno odlepili.
Ali je tu bila još jedna žena. Mislim da je iz aviona. - Dobro.
Daj neku informaciju. Stara? Mlada? - Stara. - Boja kose? Očiju?
Srednje. - Srednje? Srednje nije... to ne znači ništa.
Tetka Mik. Kladim se da je videla istu osobu. - Molim te Bože.
*Zdravo, pokušavam dobiti tvog tatu, ali ne uspevam.* - I ja.
Ovaj put sam je video bolje i proveravamo na tabli. - Pusti je da priča.
Zdravo, Ol. U našem Pozivu postoji žena. Ima svetlu kožu,
kestenjastu kosu. *Mislim da je bila putnik.*
Ne.
Frizura je drugačija, *ali...* - Ne, ne, to je ona. To je ona.
*Anđelina Majer.* Rekao si da je stara.
U poređenju sa mnom.
Dobro. Majer Anđelina... nema odgovora na mejl,
nema odgovora na poziv. - Nikad nije pričao s njom. Ali mora da ima još nešto.
Biografija. - Da. Rođena na Long Ajlendu, Njujork, 1990-e.
Trenutno prebivalište nepoznato.
Roditelji imaju kuće u San Veliju. Ajdaho, i...
*Tamarindu, Kostarika.*
Pozivi nas prate gde god da krenemo. - Ili nam kažu gde trebamo biti.
Koliko je daleko Tamarindo? - Dva sata vožnje.
Vas dvoje, svaka čast. Zvaćemo vas. Pokušajte nazvati vašeg tatu, važi?
Anđelina Majer... izgledala je kao da je u ozbiljnoj opasnosti.
Kao i ti. I Ben i Kal. - Tačno, ali...
u svakom slučaju nas treba. Prosto znam to. - Mislim da joj trebaš ti.
Ali gde god ti vodiš, ja pratim. Idemo. - Dobro.
Ne, ne. Nije ništa. U redu sam.
Krvarim, ali sam dobro. - Poslao sam te samog
da se ribari ne prepadnu, a umesto toga ti prepadaš mene.
To je repno krilo, Vans. *Bukvalno repno krilo sa 828.*
Dođavola. -*Pričaj mi o tome.* Ne znam šta se ovo desilo,
ali sam dobro. U redu sam. Srediću ovo. - Samo da se zna,
ti imaš crtež bojicama 12-ogodišnjaka.
Ja sam pribavio podatke i signale obaveštajnih krugova
koji potvrđuju sumnjivo izvlačenje iz okeana, i...
pa, ne bih da se hvalim, ali sam obezbedio i avio prevoz.
I šta hoćeš reći? -*Da ja vodim ovu operaciju,*
pa ako je situacija komplikovana, moram to znati. - Ali, vrlo sam blizu.
Dozvoli da im platim *za ovo i dolazim.*
(Zdravo. Čime se to zabavljate?)
(Šta to imaš, dečko?)
(Daj da vidim.)
(Daj to.)
Kad je taj avion nestao, umrli smo zajedno sa našom devojčicom.
Srećom, pronašli smo podršku u tuzi u našoj crkvi.
To je smanjilo bol, ali... ne mogu se opisati slomljena srca.
Moja mama je umrla slomljenog srca.
Godinu dana pre našeg povratka. - Užasno.
Mnogo mi je žao, mi smo bili blagosloveniji.
Ili... smo bar tako mislili.
Možete li nam reći kakva je bila kad se vratila?
Udaljena. Zatvorena.
U njoj više nije bilo Božje svetlosti.
Nismo se mogli povezati s njom.
Moja mama je sa mnom prolazila teške periode. Teško je pomoći nekome
ako za to nije spreman. - Bilo je i više od toga.
Nije bila ista. Gubila je razum.
Što smo se više trudili da pomognemo, trudili da se molimo s njom,
to se više ona povlačila.
I jednog dana se spakovala, uzela pasoš, i otišla.
Mislimo da se vratila u Njujork. Tamo je odrasla. Ali...
prošli su meseci, i nema glasa od nje.
Ljudi...
mislim da je Anđelina možda u opasnosti. - Kako...?
Jeste li u kontaktu s njom? - Ne.
Ne mogu objasniti, ali... mogu je pronaći.
(Izvinjavam se.)
(Mora da sam... izgubio ravnotežu.)
(Postoji nešto magično u letu 828.)
(Možda i ti imaš tu magiju.)
(Kamo sreće.)
(I onda? Važi li 10,000?)
Imamo problem.
Št...?
Amerikanac? - (Da.) Da... da.
Šta radiš na Kubi, gdine Amerika?
Obilazim. Ovo je divna zemlja. A ovi moji novi drugovi
će me voziti svojim brodom. - Baš lepo.
Ali pre nego odeš...
želim da ponovo dodirneš to repno krilo.
Po pasoškoj kontroli Anđelina nikad nije ponovo ušla u Sjedinjene Države
nakon što je otišla u Kostariku. -*Čudno. Njeni roditelji kažu*
*da se vratila u Njujork.* - Možda je želela da njeni roditelji misle
da je otišla da je ne bi tražili. - Pregledom istorije Anđeline
na društvenim mrežama pronađeno je par obrisanih naloga.
*Izgleda da od ranije u Kostariki ima drugaricu... Elena Rohas.*
Da Bog poživi Internet. Nabavi mi broj telefona. - Hoću.
Ljudi, jel' zabavno putovanje? - Zabavno dok je trajalo.
Dobro. Čujemo se. Dobro si to pronašao.
Znaš, mogao si joj ti reći. - Ovako je brže.
U redu je osećati nešto kad je tvoja bivša na svom medenom mesecu.
Nema osećanja, Drea. Dobro sam.
Izgledaš super, ortak. Viši, snažniji.
100% zdrav.
Stalno sam gladan.
Pa, to se zove pubertet. Vidi, lepo je što si ga dovela kod mene,
ali bi ti bilo mnogo lakše da nađeš doktora bliže Kvinsu.
I nekoga sa bolničkim olakšicama. - Saanvi...
ti si mu spasila život. I ti si jedini doktor u celom univerzumu
ko ga potpuno razume, iznutra i spolja.
Šta je sa one tre senke koje si stalno viđao?
Još se dešava?
Ali sam imao Poziv kao i moj tata... i kao i tetka Mik.
Počelo je pomalo, ali... onda se pojačalo.
Od kada smo izgubili kontakt.
Kal je pričao sa Mik, ali ne možemo dobiti Bena.
Malo se brinem.
Da.
Imaš li ti način da stupiš u kontakt?
Malo sam zauzet. - A ovde je žurka.
Ja sam sa Grejs i Kalom. Ne mogu dobiti Bena. Jel' sve u redu?
Da, pronašli smo ono po šta smo došli. Svakog trenutka se trebam naći s njim.
Šta ste pronašli? - Po rečima tvog muža, repno krilo leta 828.
*Da. Tako sam se i ja osećao.* U redu, moram da prekinem.
Hvala ti.
Podseti me da ne igram poker s tobom. - Šta si očekivao da im kažem?
'Ben se trenutno suočava sa tri Kubanska policajca, molimo sačekajte'?
Ulazimo li? - Ne. Ako uđemo nema povratka. Za sada čekamo.
U redu, slatkorečivi. *Završavaj to.*
Izvinite, ne razumem vas. - Video sam... šta si uradio...
kad si dodirnuo repno krilo.
Uradi to ponovo.
Tvoj tata je dobro. - Dobro. - On misli da su pronašli deo aviona.
Zamisli da si tu rečenicu izgovorila naglas pre dve godine.
Uvek nam padaju nove bombe. A taman pomisliš da više nema bombi.
Moramo pospremiti moju sobu.
Zašto?
Tata nekog dovodi.
Nekoga kome smo potrebni.
Jesi li siguran, dušo?
I eto još jedne bombe.
Malo smo se družile kad se avion vratio. Nekoliko puta sam je zvala na večeru
ali je roditelji nisu puštali. - Kada si je videla zadnji put?
Pre nekoliko meseci. Mislim da se vratila u Njujork.
Uvek je govorila da će otići. - I šta još?
Ne znam kako to objasniti, bila je uznemirena, skoro paranoična,
stalno se osvrtala kao da ju je neko pratio.
Njeni roditelji to nisu pomenuli. - Oni su vrlo strogi i religiozni.
Sigurna sam da im to nije rekla.
Da li je ikad pričala da je prate ili pominjala neke detalje?
Vidi, važno je da nam kažeš sve što znaš, jer se ona
nije vratila u Njujork, Elena. I dalje je negde u Kostariki.
To je sve što znam, ozbiljno. Ne mislite valjda da ju je neko
stvarno pratio?
Ne znam. Vidi. ako... čuješ ili se setiš nečega
imaš moj broj, važi?
Pa, jel' stvarno bila praćena ili je samo imala Poziv?
Ili treća opcija, da je Poziv pokušao da je upozori na nešto.
Uradi to ponovo. Odmah! - U redu! Uredu! Uredu.
I šta sam onda video?
Kao što rekoh, neka... vrsta električnog pražnjenja.
Srećom pa nisam završio k'o na roštilju.
Na pod! - U redu! U redu! U redu! - Ko si ti?
Za koga radiš?!
Ne znaš me! I veruj mi, ne želiš me ni znati.
Spusti oružje, moliću.
Ja sam s njima.
Nek sam proklet.
Ne misliš valjda da je to...
Znam.
Avion kruži kod obale ispod linije radara. Rekao sam mu da smo na pisti
za 20 minuta. - Nek bude 15!
Ne treba biti Hudini da se skinu ovi vezovi.
Kad sam ga dodirnuo odbacilo me je unazad, Vens. Lansiralo me je.
Ipak može biti duplikat. - Ma, daj, to je pravo repno krilo sa 828.
Kako? Vrati si se kući u tom avionu. - Tačno.
I onda sam gledao kako taj avion eksplodira.
I kako onda, Vens... posle svih ovih godina,
repno krilo od 800 kilograma bude izvučeno sa dna okeana?
Ben, moja cela karijera se sastoji od uklapanja činjenica,
i šta mi žele pokazati. I trajao sam ovoliko dugo
jer sam se prosto držao te mantre... kako se činjenice uklapaju.
I onda se tvoj let vratio. I ništa se nije uklapalo. I koštalo me skoro svega
na šta sam se oslanjao, ali... sa ovim repnim krilom,
možda smo na samo korak da konaćno shvatimo
najveću misteriju koja je postojala u istoriji čovečanstva.
Drago mi je da si na našoj strani. - Uvek.
Nisam znao da ste se vratili. - Pričali su sa Elenom. - Nismo znali
da je Anđelina imala drugaricu u Kostariki. - Jel' to važno?
Ni ona ne zna gde je Anđelina.
Izvinite mi, ali nešto ne shvatam.
Ako je Anđelina živela ovde s vama i toliko se bojala, zar vam ne bi
nešto pomenula? Ne znam... da je neko prati, uhoda...
Nije bilo proklete uhode. Nije bilo ničega.
Sve je to dolazilo iz nje.
Jesi li dobro?
Izvinite. Mala nesvestica.
Mogu li se poslužiti vašim kupatilom?
Naravno.
Ovuda.
Evo ga!
Mnogo bolji od one kante koja nas je dovezla ovde.
Nisam moga Uberom odneti kući repno krilo.
Šefe, imamo društvo.
Nagazi!
Tuda.
Nemoj mi reći da si i ti kao oni.
Noel! Noel!
Imamo dobru prednost! - Nije dovoljno! Zaustavi kamion!
Dođi. - Vens, šta to radiš? - Staram se da se vratiš kući.
Daj ovo mojoj ženi.
Vens, ne moramo ovo da radimo! Svi možemo stići do aviona! - Nema veze.
Ovo je DGI. Obaveštajna. Žele ovo repno krilo, zbog njega bi nas
oborili s neba. Ovo je jedini način. - Vens, a ti? - Slušaj me. Slušaj.
Želiš mi nekako pomoći. To ti je u prirodi. Nemoj.
Srediću ovo. - Vens! - Dođavola... - Izlazi iz kamiona!
Vens!
Zvaću Hitnu Pomoć. - Ne, nemoj. - Nemamo izbora.
(Uhapšen je.)
Dobro je, dobro je.
Sigurno ne želiš u bolnicu da te pregledaju?
Moraš znati da nisi zaposednuta.
Glasovi u tvojoj glavi, vizije...
to je daleko od prokletstva. Bez obzira šta tvoji roditelji mislili.
I moja mama me je odgajala religiozno.
Sigurno znaš Rimljanima 8:28.
Ti si jedna od Pozvanih... kao i ja. Zapravo, kao i mnogi od nas sa 828.
Da, tako je. Bila sam na tom letu.
5A.
24D.
Nisam znao šta voliš. Pa sam uzeo od svega po nešto.
Sa čvarcima su za mene, ali đavolski poštujem
zaljubljenike u Bjugls.
Dobra pomoć u izvedbi 'lažnog Poziva' tamo.
Kako si znao da mi treba pomoć? - Ne znam. Samo sam... osetio.
Američki konzulat se skoro zatvara pa trebamo da krenemo.
Rekla sam policiji da ćemo dovesti Anđelinu da prijavi svoje roditelje. - Ne!
Samo želim otići odavde s vama. Molim vas, ne želim biti više sama
s ovim.
Veruj mi, ako ostaneš s nama, nećeš moći baciti štap
a da ne pogodiš nekoga ko ima Pozive.
Dobro. Onda ideš s nama.
Ne želim kvariti zadovoljstvo, ali nemamo nikakav Anđelinin dokument.
Ni pasoš, ni vozačku... a ti već to sređuješ, zar ne? - Naravno da sređujem.
Naravno da sređuješ.
*Zove se Anđelina Majer. M-A-J-E-R. I mora biti poverljivo.*
Možemo pokušati sa ambasadorom. Ali nema garancija.
Uvek su tu prevozni kontejneri, ali je to čupava vožnja.
Hej, Mik. Mislim da imam bolju ideju ko može pomoći.
Neko kome možemo verovati?
BEN STOUN
Više od ikoga kog znaš.
MIKEJLA STOUN
Hvala za prevoz.
Drago mi je da imamo bar jedan uspeh danas.
Jel' ona dobro? - Da. Biće dobro uz našu pomoć.
Baš je super biti ponovo u avionu. To mi je sasvim kul.
Da. Nema uopšte panike.
Šta misliš koja će biti godina kad sletimo?
I dalje nema Poziva? - Jok. I dalje nema košmara?
Ne.
Sigurno?
Da.
Zdravo. Ja sam Kal.
Čekao sam te.
Zar te nisam danas video ovde pre nekih... ne znam... 11 sati?
Kad sam vas videla da dolazite u smenu.
I računala sam da će do sada detektivka Mikami otići, ali vi ne.
Došla si kod mene? - Znam da izgleda suludo.
Pričala sam s mnogo ljudi u vezi moje mame, pa sam navikla
da me otkače ili tretiraju kao luđakinju. Ali način na koji ste me vi gledali
bio je drugačiji. Kao da vam je zbilja stalo o onome što imam reći.
Imam nekoliko minuta.
Moja mama je radila za vladu. Šta je tačno radila, ne znam, ali...
ono što znam je da svaki put kad bi išla na put, negde gde je
ne mogu kontaktirati, slala bi mi ruže.
Tri crvene ruže bi značilo da je neće biti tri dana. Dve žute ruže, dve nedelje,
i tako dalje.
Zadnji put smo pričale pre tri meseca.
A nisam dobila ni jednu ružu.
Razlog što stalno dolazim ovde je zato što mislim da to što joj se dogodilo
ima neke veze sa letom 828.
To je bilo u fokusu njenog rada.
Pa sam mislila da bi detektivka Stoun mogla pomoći.
U ministarstvu odbrane mi stalno govore da je sve poverljivo.
Ni jedan policajac ne odvaja vreme za mene.
Molim vas, vi ste mi poslednja nada.
Ovo je tvoja majka? - Da. Zove se Ketrin Fic.
*Divim se tvojoj istrajnosti, Saanvi. Iskreno je za sve pohvale.*
Pomozi. - Izvinite.
*Osećam da postoji odbojnost prema tretmanima.*
*Jasno mi je da ti se dešava mnogo više nego što želiš reći.*
I dalje ne shvatam.
Bili smo u tom avionu kad je sleteo. I dalje imamo prste na rukama, na nogama,
a i avion je bio čitav. I kako... deo njega
završi na dnu okeana?
Nemam pojma. Ali je tako.
I mislim da to može promeniti sve. - Dobro, pa, odvelo nas je do Anđeline,
ali kako misliš 'promeniti sve'? - Ti i Kal ste dobijali delove Poziva,
ali mislim da sam ja dobio ceo, i ono što sam video,
kako svi vrištimo vezano je za Poziv kojim sam imao pre više meseci,
kako avion eksplodira u zraku. Mik...
mislim da nam Poziv želi reći da smo... umrli na tom letu.
Ne, Ben. Vidi, stojimo ovde. Mislim da, dešava se nešto neobjašnjivo,
ali, daj... - Repno krilo na Kubi je repno krilo sa 828.
Nema drugog načina da ovo uradi mojoj šaci ni da nas smesti u taj Poziv.
Ali to nije moguće. Gledali smo avion kako eksplodira. - Tačno.
Kao da je i sam avion umro.
A sada se vratio. Bar deo njega. Kao da...
kao da je vaskrsnuo.
A mislim da smo možda i mi.
Ben, zadnji put kad sam proveravala ti si jedva verovao u Boga. - Znam.
Znam, znam. Ali... ceo način na koji sam mislio da svet funkcioniše
se izokrenuo, Mik.
Možda je vreme da počnem da verujem.
Dobro. Pa... vaskrsnuće?
I šta se dešava? Mislim onda... jesmo li anđeli? Proroci?
Ako je Bog želeo da se vratimo na Zemlju...
zbog čega?
Mislim da ćemo to tek saznati.
Nisam sigurna da jom možemo pružiti ono što joj treba.
Kal je imao Poziv da ona dolazi, zar ne? - Da.
Pa možeš prestati da brineš. Ona treba biti ovde.
Koliko će Anđelina ostati?
Ne znam. Ostaće koliko joj god treba dok se ne vrati u normalu.
Uplašena je.
Da.
Pa... uz tebe... i tvog tatu...
i tvoju tetku Mik... biće zaštićena.
Ne trebaš ništa da brineš.
Ne brineš samo zbog Anđeline, zar ne?
Kaži mi.
Nemam košmare, ali...
iznenada se ponovo osećam tako. - Kako?
Kao kad sam imao vizije tri senke.
Kao što sam se osećao ranije, kad su bili ovde.
Preveo: Z O K I
** Preveo: Z O K I **
Preuzeto sa www.titlovi.com