‫בפרקים הקודמים של "מניפסט"...‬
‫אנחנו מצטערים מאוד, חברים.‬ ‫זה לא הופיע במכ"ם.‬
‫כולכם נעדרתם במשך חמש שנים וחצי.‬ ‫נחשבתם כמתים.‬
‫טיסת 828 לא הייתה תאונה.‬ ‫אנחנו אמורים להציל את הנוסעים ביחד.‬
‫בן!‬
‫אלוהים...‬ ‫-בן!‬
‫הדרקון הזה הוא מלך הסערות.‬
‫אני מאמין שזה סימן.‬
‫אני מחויב להיות אב לילד הזה‬ ‫כפי שאני מחויב לך שאהיה הורה-שותף.‬
‫קאל? אלה שלושת הצללים?‬
‫רק אחד.‬
‫ביום הדין האחרון לא נשפט כל אדם בנפרד.‬
‫כולם חזרו יחד,‬
‫ועכשיו כולם נשפטים יחד.‬
‫לפני שנתיים, נגעתי בזנב המטוס ונעלמתי שוב.‬ ‫אני חושב שחזרתי לשם, אל האור שראינו.‬
‫היה לנו ביטוי לזה:‬ ‫"הכחול הבוער, המתעתע, הארוך".‬
‫פיסת העץ היא למעשה שריד מתיבת נוח.‬
‫כל הנתונים מעידים על כך.‬
‫אלוהים בחר בי‬ ‫להוביל את הראויים דרך יום הדין.‬
‫העולם יגיע לקיצו בעוד יומיים,‬ ‫ורק שמונה יוכלו לשרוד.‬
‫אנחנו ניצבים בפני אירוע‬ ‫שעלול לגרום להכחדה.‬
‫הנהר האדום מוביל להר געש.‬
‫העולם מגיע לקיצו, ואנחנו יודעים איך.‬
‫קאל.‬
‫אבא, איפה קאל?‬
‫מותק, הוא היה צריך ללכת לאיפשהו.‬
‫לאיפה?‬
‫הוא רק הלך לעזור לנו. לכולנו.‬
‫אני חושב שכדאי שאשגיח עליה.‬
‫היי, עדן!‬
‫היי.‬
‫אני מרגישה אותו, אבא.‬
‫אני יודעת שהוא לא כאן.‬
‫אבל הוא כאן.‬
‫תודה, אול.‬
‫הייתי צריך לשמוע זאת.‬
‫מה שהוא התחיל, עדיין לא נגמר.‬
‫עדן הכובשת יוצאת להרפתקה.‬
‫כדאי שאלך.‬
‫ביי.‬
‫נראה אתכם תופסים אותי.‬
‫- מחזור 1999 -‬
‫- XXI‬ ‫העולם -‬
‫האם זה...‬
‫אלוהים.‬
‫- מניפסט -‬
‫אלוהים...‬
‫קלף ה"עולם". אותו הר געש. אותה לבה.‬
‫כן, אבל על ההר הזה יש מאזניים.‬ ‫-גורל העולם מוטל על כף המאזניים.‬
‫יש כתובת מתחת.‬
‫בסדר. אני לא מצליחה לפענח אותה.‬
‫הכתובת בטח מיועדת לנו‬ ‫אבל היא הושחתה לפני 25 שנה.‬
‫כן, אבל אתמול אמרת‬ ‫שהייתם באתר הקמפינג הזה בעבר.‬
‫באיזה שנה הייתם כאן?‬ ‫-זה בטח היה ב-1993, 1994.‬
‫טוב, אז הרבה לפני הגרפיטי.‬
‫ואמרת שסבתא צילמה הרבה תמונות‬ ‫באתר הקמפינג הזה, נכון?‬
‫אולי הכתובת המקורית נמצאת‬ ‫ברקע של אחת מהתמונות?‬
‫זה שווה ניסיון.‬ ‫יש לנו עדיין את השקופיות הישנות.‬
‫בעליית הגג בבית של בברלי,‬ ‫המקום שבו אנג'לינה מתבצרת.‬
‫אני מבינה שאתם חוששים.‬
‫אבל אני אלך לשם.‬
‫לא. אני לא...‬ ‫-אבא. זה הסוף.‬
‫תאריך המוות הגיע.‬
‫אז אם יש סיכוי כלשהו שאפענח את הרמז הזה...‬
‫אני חייבת לעשות את זה.‬ ‫-אלך עם אוליב. אשמור עליה.‬
‫קדימה, עדן. בואי נלך הביתה.‬ ‫-אבא.‬
‫ראינו מה קורה לאנשים בתאריך המוות.‬ ‫זה לא מראה יפה.‬
‫עדיף שהילדות יהיו רחוקות מכאן ככל האפשר.‬
‫היי.‬
‫אל תלכי. אוליב, אני לא יכול לאבד גם אותך.‬
‫זוכר את הסיבה שנסעת למצרים?‬
‫זאת אותה סיבה שאני צריכה ללכת עכשיו.‬
‫כדי שאוכל למצוא רמז‬
‫בשביל שיהיה לנו עתיד, בסדר?‬
‫אני רוצה להתחבק עם הבנות.‬
‫אני רוצה שתדעי כמה אני גאה בך.‬
‫הלב שלך, האומץ שלך...‬
‫החמלה שלך.‬
‫את הבת של אמא שלך.‬
‫והחלומות הכי פרועים שלה מתגשמים.‬
‫אני אתגעגע אליכם.‬
‫לשלושתכם.‬
‫היי.‬
‫אנחנו נצליח, בסדר?‬ ‫אני פשוט יודע את זה. אני מרגיש את זה.‬
‫בואי הנה.‬
‫בפעם הבאה שאראה אותך,‬ ‫אתה בטח כבר תהיה אבא.‬
‫בואי, עדן.‬
‫נלך לחפש אוצר.‬
‫"אנחנו יוצאים לחפש אוצר‬
‫"חיפוש אוצר חשוב מאוד‬
‫"איקס מסמן את המיקום‬
‫"עיגול עם נקודה‬
‫"עכבישים זוחלים במעלה גבך‬
‫"הדם ניגר בשטף"‬
‫אני חושש שלא נדע מה לעשות כשיגיע הסוף.‬
‫אני לא חוששת. אנחנו נדע.‬ ‫-אני מקווה שאת צודקת.‬
‫כבר חמש שנים שאנחנו יודעים‬ ‫שהרגע הזה יגיע, ועכשיו כשהוא כאן,‬
‫התעוררתי הבוקר עם איזה התקף חרדה.‬
‫הרגשתי כאילו שהחזה שלי...‬ ‫-גם אני.‬
‫גם אני.‬ ‫-גם אני.‬
‫לא, אולי זה לא היה התקף חרדה.‬
‫אולי זה היה קדימון.‬
‫דופק מואץ, אי התמצאות, מחסור בחמצן.‬
‫כמו הגוף של זיק שמתקרר ומתכסה בקרח.‬
‫אני חושבת שככה אנחנו אמורים למות.‬ ‫-כאילו שהתפוצצנו בתאונת מטוס.‬
‫הכול פנוי למעלה.‬
‫בסדר, כן. גם כאן למטה.‬
‫אפשר להכניס את הילדות.‬
‫מעניין לדעת לאן אנג'לינה והפסיכים שלה‬ ‫הולכים אבל זה בטוח לא מקום טוב.‬
‫שלוש דקות. אנחנו צריכים להמשיך לזוז.‬
‫את בטוחה שזה רעיון טוב? מה אם יזהו אותנו?‬ ‫-את מטילה ספק ביכולתי להגן על העדר?‬
‫- ברוכים הבאים‬ ‫תחנת התרעננות -‬
‫בטוח שאתה יודע איך לעשות את זה?‬ ‫-יש לי כישורים. צפה ולמד, טירון.‬
‫מה קרה לבית שלנו?‬
‫זה בסדר.‬
‫נחזיר אותו בדיוק לאיך שהוא היה קודם.‬
‫אבל בינתיים,‬
‫מה דעתך שנצייר ציור להופ התינוקת, בסדר?‬
‫בוא נעלה.‬
‫היי! ממש לא.‬
‫את לא עולה במדרגות.‬
‫בואי.‬
‫שבי.‬
‫תירגעי.‬
‫בסדר?‬
‫בהלה פשטה בניו יורק‬ ‫לאחר הגילוי על הר הגעש העצום‬
‫שמגיח בנמל ניו יורק.‬
‫מדענים מזהירים שהר הגעש פעיל מאוד,‬
‫ועלול להתפרץ ללא התראה מוקדמת.‬
‫דיווחים דומים על הרי געש‬ ‫שמגיחים פשוטו כמשמעו בן לילה‬
‫מגיעים מכל רחבי העולם.‬
‫בהונג קונג, בקהיר, במקסיקו סיטי.‬
‫היי.‬
‫את בסדר?‬
‫היי, בן!‬
‫אלוהים. מיק! טי-ג'יי!‬
‫איך הגעתם לכאן?‬
‫באמצע הלילה,‬ ‫ראיתי את עמוד האור הזה, כמו מגדלור.‬
‫ראיתם את אלומת האור?‬
‫אלומת האור של קאל.‬
‫היא משכה אותנו לכאן. עזבנו הכול ובאנו.‬
‫פשוט הייתי חייב.‬
‫בכל פנייה, ידעתי בדיוק לאן ללכת.‬
‫ואז ראיתי את הנרי הולך בדרך,‬
‫הנחתי שהוא בטח יצא לאותו מסע כמוני,‬ ‫אז הלכנו יחדיו.‬
‫היי, תראו.‬
‫הנוסעים. גם הם ראו אותה.‬
‫כולנו ראינו אותה.‬
‫כולם באים.‬
‫קאל.‬
‫היי, מה שלומך? רנדל. עבר קצת זמן.‬
‫היה לי חשבון, אתה יודע,‬ ‫קיבלתי ריקודים ארוטיים במועדון חשפנות.‬
‫חייבתי אותם על חשבון איזה פראייר‬ ‫שהפיל את כרטיס האשראי.‬
‫נמשיך הלאה.‬
‫יש לך כישורים, אבל נהיגה היא לא אחת מהם.‬
‫וואו. לא ציפיתי שאתם תגיעו ובטח שלא ביחד.‬
‫חשבתי שאתה מקרה אבוד.‬
‫שכנעתי אותו שלא מאוחר מדי לשנות ייעוד...‬
‫בלה-בלה. נגמלתי מהכת.‬
‫או שהצטרפתי לאחרת. מי יודע?‬
‫השרשרת של אמא שלך.‬ ‫אני יודע מה משמעותה בשבילך.‬
‫אנחנו אמורים לצפות שאנג'לינה תופיע?‬
‫או שאולי היא לא ראתה את אלומת האור?‬
‫היא ראתה אותה.‬
‫וצינור הדלק ברכב שלהם החליק‬ ‫ונפל בטעות על מספריים.‬
‫קניתי לכולנו קצת זמן.‬
‫זה אני ובני אדיו.‬
‫תמיד היינו רק הוא ואני.‬ ‫-כן.‬
‫גם אני ואמא שלי. תמיד היינו רק אנחנו.‬
‫אני מזדהה אתכם.‬ ‫כשאשתי נפטרה, נשארנו רק אני וצ'רלי.‬
‫רק אנחנו.‬
‫זה לא הוגן לילד קטן.‬
‫ג'ורג'יה ואני פשוט חיבקנו אחת את השנייה‬
‫ורקדנו לצלילי כל תקליט שהיה לנו על המדף.‬
‫מה זה תקליט?‬
‫ליאו ואני רק עכשיו התאחדנו מחדש.‬
‫ועכשיו שוב להיפרד...‬
‫תסלחי לי. את הדיילת, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-אני טרינה וייסיק.‬
‫רעייתך ניסתה לעזור לנו כשהיינו במסתור.‬
‫רק רציתי להגיד לך תודה.‬
‫בשמחה.‬
‫זה בסדר.‬
‫היי. מה שלום התינוקת?‬
‫היא עם ג'ורדן.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתן צריכות לראות אותו איתה.‬ ‫הוא האבא הכי טוב שיש.‬
‫אתן חושבות שאראה אותו שוב?‬
‫אני מקווה. כן. אני ממש מקווה, פולי.‬
‫בואי.‬
‫האחווה הזאת.‬
‫יש בה יופי.‬ ‫-כן.‬
‫לא משנה מה יקרה כאן, איש לא יוכל להכחיש‬
‫שאנחנו באמת משפחה.‬
‫זה ניצחון שאיש לא יכול לקחת מאיתנו.‬
‫היי. בדקנו את רשימת הנוסעים, וכולם כאן‬
‫חוץ מאנג'לינה ושבעת האנשים שלה.‬
‫הלוואי שהיינו יודעים למה אנחנו כאן.‬ ‫-אנחנו צריכים להגיד להם משהו.‬
‫כן.‬
‫בסדר. בואו נקבץ את החבורה.‬
‫כשעלינו על טיסת 828,‬
‫לא היה לנו מושג לאיזה‬
‫מסע מיוסר ומשנה חיים עמדנו לצאת.‬
‫סוף-סוף הגענו לסופו.‬
‫איני יודע עם מה נתמודד הערב.‬
‫אבל אני יודע שבני שלח את אלומת האור הזאת.‬
‫הוא קיבץ את כולנו לכאן.‬
‫ואני חייב להאמין שזה היה חשוב.‬
‫שזה היה שווה...‬
‫שווה את ההקרבה שלו.‬
‫תתרחקו!‬
‫לעזאזל!‬
‫זאת טיסת 828.‬
‫היא חזרה עבורנו.‬
‫קאל. הוא עשה את זה. הוא החזיר את המטוס.‬
‫הספיר של קאל בשילוב השריד מתיבת נוח.‬ ‫שני ספירים.‬
‫אני חושבת שזה השלב האחרון.‬
‫המטוס הוא הגרסה שלנו לכף המאזניים.‬
‫את צודקת. הגיעה העת ליום הדין שלנו.‬
‫כולם.‬
‫עלינו לעלות למטוס.‬
‫למטוס שהאדמה פלטה עכשיו? למטוס הזה?‬
‫זאת הדרך היחידה לשרוד.‬
‫אבדוק אותו.‬
‫עזרו לאנשים לעלות.‬
‫הכול בסדר, כולם.‬
‫הכול בסדר!‬
‫קדימה, רנדל.‬
‫קדימה, כולם.‬
‫זה בסדר.‬
‫אלוהים.‬
‫בסדר.‬
‫ג'רד עדיין מחפש, אבל אני לא יודעת.‬
‫אני חושבת שזה כל מה שיש שם.‬ ‫מצאת משהו?‬
‫אם את חובבת דרורי עצים, יש לך מזל גדול.‬
‫אז סבתא סדרה את השקופיות‬ ‫לפי מיני הציפורים.‬
‫יש כאן סיבכי,‬
‫נקר צפוני, חסידה.‬ ‫-לא, אני עדיין לא מוכנה לראות את החסידה.‬
‫בסדר. זה כל מה שהצלחתי למצוא.‬
‫גדרון ביצות, דרייק כסוף, עוד גדרון.‬
‫דרייק כסוף?‬
‫יש מצב שלא נצטרך‬ ‫לעבור על כל הקופסאות האלה.‬
‫דרייק היא מילה אחרת לדרקון,‬
‫ודרקון הכסף הוא‬ ‫הכינוי של אל-זוראס לטיסת 828.‬
‫אולי זה רמז. בואו נבדוק.‬
‫סלעים, כמה שיחים.‬
‫האגודל האנושי החמקמק.‬
‫- מ' ב' -‬
‫הנה זה בא.‬
‫הנה אבא ודודה מיק.‬
‫חבר'ה, זה אתר הקמפינג.‬
‫הנה. תמשיכי.‬
‫הנה ציור המערה.‬
‫והנה היא.‬
‫הכתובת. מחכה לבוגרים הגאים של מחזור 1999.‬
‫"מחילה מקלה על הלב."‬
‫זה מעניין.‬
‫חשבנו שהמעשים הטובים‬ ‫יכולים להכריע את המעשים הרעים,‬
‫אבל בעצם, במיתולוגיה של האלה מאע'ת...‬
‫הטוב לא בצד אחד של המאזניים,‬ ‫והרע בצד השני.‬
‫לבבות נשקלים בנוצות.‬
‫ולכן, להקל על הלב‬ ‫חשוב כמו עשיית מעשים טובים.‬
‫בסדר. מה בקשר לאותיות האלה?‬ ‫P, I, X, L, A, Z.‬
‫A, Z, אל-זוראס.‬
‫P, I, X, אני לא יודעת. פיקס. תמונות.‬
‫כן, לאל-זוראס יש יומן מלא בתמונות.‬
‫אולי. אבל מה לגבי ה-L?‬ ‫-אני לא יודעת, אבל החבאתי את היומן.‬
‫נקווה שאנג'לינה לא מצאה אותו.‬
‫הו! היי.‬
‫זאת הייתה התכווצות?‬
‫בחיי, הילדה הזאת תתבאס‬ ‫שיש לה שני בלשים כהורים.‬
‫זה לא יעזור לך, תינוקת.‬
‫קדימה. קומי.‬
‫בסדר.‬
‫זמן לנוח.‬
‫אני לא יכולה לעשות את זה.‬ ‫-את יכולה. תאחזי בידי.‬
‫קדימה. תני לי את היד.‬
‫רדו מהתיבה שלי.‬
‫בואו.‬ ‫-קדימה!‬
‫עצרו. אני רוצה שכל הנוסעים‬ ‫ירדו מהמטוס הזה. תפנו אותו.‬
‫תמשיכו לעלות.‬
‫עכשיו!‬
‫את אמורה להיות על המטוס הזה, אנג'לינה.‬ ‫כמו כולנו.‬
‫המטוס לא נמצא כאן רק בשבילך.‬
‫אבל הוא כן, בן.‬
‫אלוהים שם קץ לעולם‬ ‫בדיוק כפי שעשה בימי נוח.‬
‫וכמו שהוא הציל את נוח ואת משפחתו,‬ ‫הוא יציל עכשיו את משפחתי.‬
‫קאל החזיר את המטוס, אנג'לינה, בשביל כולנו.‬
‫עצרי! אל תעשי צעד נוסף אחד!‬
‫אנשיי, תעלו.‬
‫מה זה היה?‬
‫עלינו להוציא את המטוס הזה מכאן. מהר.‬
‫שבו! בבקשה!‬
‫כולם, פשוט שבו. בכל מקום, בבקשה.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫דריאה רצתה שבבי קרח. דריאה תקבל שבבי קרח.‬
‫טוב, מצאתי את היומן. תראה, כאן בעמוד תשע.‬
‫זה אותו הר געש כמו שראינו על הסלע.‬
‫שלוש נשיפות. אחת, שתיים, שלוש.‬
‫מה אם אלה מספרים?‬
‫קלף העולם מופיע בעמוד תשע.‬
‫אז אולי האות P מייצגת עמוד‬ ‫והאותיות IX מייצגות את הספרה הרומית 9?‬
‫אז מה ה-L מייצגת?‬
‫חמישים! L זה 50!‬
‫שבבי הקרח מגיעים!‬
‫כולנו חייבים לעלות! עכשיו!‬ ‫-לא.‬
‫לא ארשה שתהרוס את זה לי ולעדר שלי.‬
‫האנשים שלך ירדו מהתיבה שלי,‬ ‫בדרך אחת או אחרת.‬
‫בבקשה, אלוהים, לא!‬
‫נו כבר.‬
‫מה? נו כבר.‬
‫פול!‬
‫תוריד את הרובה. הכוחות שלה נעלמו.‬
‫כולנו צריכים לעלות על המטוס.‬ ‫פשוט תניח אותו ובוא איתנו.‬
‫לא!‬
‫אל תזוזו!‬
‫סאנבי!‬
‫היי. את בסדר?‬ ‫-כן, זה בסדר.‬
‫זאת רק שריטה.‬
‫בואי.‬
‫מיקלה, אמוטה זקוק לך בתא הטייס! עכשיו!‬
‫בן, קדימה!‬
‫תישארו על המטוס.‬
‫ארבעים ושמונה, ארבעים ותשע...‬
‫חמישים.‬
‫אבא ואני.‬
‫רגע.‬
‫למה זאת מחילה?‬
‫מחילה מקלה על הלב.‬
‫אלוהים.‬
‫היי, זה בן סטון. תשאירו הודעה.‬ ‫-אבא.‬
‫אבא.‬
‫אני לא יודעת איך להשיג אותך‬
‫אבל אני חושבת שעכשיו הבנתי את זה.‬
‫התמונה שבה אתה נושא אותי דרך האש,‬ ‫זאת לא אני בתמונה.‬
‫זאת אנג'לינה.‬
‫זה מסר בשבילך.‬
‫אבא, הדרך היחידה‬ ‫שתשרוד את תאריך המוות שלך,‬
‫היא אם תסלח לאנג'לינה.‬
‫ואני לא יודעת אם אתה מסוגל לעשות את זה.‬
‫אבל אני ממש צריכה שתנסה.‬
‫לקחת ממני את אהבת חיי, את אם ילדיי!‬
‫אל תדבר איתי על אנשים שנלקחו ממך.‬
‫כל האנשים בחיי בגדו בי,‬
‫כולם עזבו אותי.‬
‫זה הצלב שעליי לשאת בתור הנבחרת של אלוהים...‬
‫את לא שונה מכל מי שנמצא במטוס הזה!‬
‫זה לא נכון. היה לי את הכוח בידי.‬
‫זה לא הכוח שחשוב. אלא איך...‬
‫איך שמשתמשים בו.‬
‫אתה רוצה נקמה.‬
‫אני מבינה את זה.‬
‫אבל אני מעולם‬
‫לא התכוונתי להרוג את גרייס.‬
‫אף יום לא חולף שבו אני לא מצטערת על זה.‬
‫שאני לא מתפללת למענה.‬
‫אנג'לינה!‬
‫עזוב אותי, בן. אני רוצה למות. פשוט לך.‬
‫בן! אנחנו חייבים ללכת!‬
‫אוליב! התינוקת מגיעה!‬
‫תודה.‬
‫אז...‬
‫אתה יודע שאין לי הכשרה להיות כאן, נכון?‬
‫אמרתי לך בעבר. לטיסת 828‬ ‫יש מזל שאת אוחזת בהגה, והתכוונתי לזה.‬
‫עכשיו, בואי נרים את המטוס הזה לאוויר.‬ ‫-אתה חושב שהדבר הזה באמת יכול לעוף?‬
‫אין לי מושג,‬ ‫אבל בשלב הזה, הייתי אומר שהכול אפשרי.‬
‫כן, האופטימיות מוצאת חן בעיניי.‬ ‫אבל אנחנו לא צריכים, בתור התחלה, מסלול?‬
‫אם ככה, בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫קדימה, קפטן סטון.‬
‫בואי נטוס.‬
‫טוב, כולם. תהדקו חגורות.‬
‫יש חגורות? בסדר.‬
‫אם אתם מתפללים למישהו או למשהו,‬
‫זה יהיה זמן טוב לעשות זאת.‬
‫תמשכי כשאומר לך למשוך. מוכנה?‬
‫כן, מוכנה לגמרי.‬
‫תמשכי!‬
‫היי. איך הזרוע שלך?‬ ‫-היי.‬
‫היא בסדר.‬
‫מה? מה קרה? חוץ מהכול.‬
‫תסתכלי דרך החלון.‬
‫אלוהים.‬
‫במעבדה של גופטה, עקבו אחר‬ ‫הרי געש תת-מימיים ברחבי העולם.‬
‫לא הייתה להם דרך לאתר‬ ‫הרי געש תת-קרקעיים שיגיחו על היבשה.‬
‫זה...‬ ‫-קץ העולם.‬
‫בדיוק כפי שאל-זוראס ניבא.‬
‫אני לא יכול לנשום!‬
‫הקטור. תסתכל עליי.‬
‫הקטור, תנשום. תישאר רגוע.‬ ‫תנסה להסדיר את הנשימה.‬
‫אתה תהיה בסדר.‬ ‫-יש עוד אחד.‬
‫אני לא יודע!‬
‫מישהו אחר?‬ ‫-מה קורה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫לא!‬
‫מה קורה?‬
‫אנשים לכל אורך המטוס‬ ‫חווים את מה שעברנו הבוקר.‬
‫אבל למה אנחנו קודם?‬ ‫-לא יודע. אולי קיבלנו קדימון אבל עכשיו זה...‬
‫מתפשט. משהו בטח עומד לקרות.‬ ‫-אני חושבת שזה יום הדין.‬
‫מסכות חמצן!‬
‫לעזאזל. הן לא משתחררות!‬
‫זה היה השיפוט שלהם.‬
‫זה אפר.‬
‫הם מתפוצצים מסיבות אידיופתיות פנימיות.‬ ‫-הם מתים כפי שהם היו מתים בטיסת 828.‬
‫אלוהים. זה יקרה לכולנו?‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬
‫רק לאלה מאיתנו שזה מגיע להם.‬
‫בסדר.‬
‫זה רגע השיפוט שלנו.‬ ‫אנחנו יודעים שזה מפחיד.‬
‫היו אנשים ששרדו את תאריך המוות שלהם,‬
‫אחד מהם היה בעלי.‬ ‫אני מאמינה שגם אנחנו נוכל לשרוד אותו.‬
‫מותק!‬
‫מה קורה?‬
‫אנחנו מתים.‬
‫מה?‬
‫פול התפוצץ עכשיו.‬
‫פול, לא.‬
‫ראיתי את זה קורה. הוא איננו!‬
‫הבטחת להגן עלינו.‬
‫פול עשה כל מה שרצית. וגם אני.‬
‫תשתמשי בספיר המחורבן שלך!‬
‫אני מצטערת.‬
‫איכס.‬
‫אוי, לא.‬
‫בסדר.‬
‫בחור גדול. מי שלא תהיה?‬
‫אני יודע שהוא יכול להיות נפוח לפעמים,‬ ‫אבל הוא בחור טוב.‬
‫קח אותי במקום.‬
‫אלוהים, איגן.‬
‫סאנבי!‬
‫לא.‬
‫זה בסדר.‬
‫לקחתי חיים.‬ ‫-לא מתוך בחירה!‬
‫עשית כל כך הרבה טוב. הצלת את הבן שלי.‬ ‫הצלת כל כך הרבה אנשים. בבקשה.‬
‫אני מוכנה.‬ ‫-אני לא.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה מגיע לי.‬
‫הייתי אנוכי, ובאופן עקרוני‬
‫די חרא.‬
‫לא. כל אחד שמוכן להקריב את חייו‬ ‫למען מישהו אחר הוא לא אנוכי.‬
‫זאת ההגדרה של חוסר אנוכיות.‬
‫אלוהים.‬
‫בן...‬ ‫-באמת?‬
‫זה היה במקום.‬
‫בסדר.‬
‫תנשמי.‬
‫אלוהים.‬ ‫-תנשמי. נשימות עמוקות.‬
‫בסדר. תנשמי עמוק. יופי.‬
‫גם אם העולם יגיע לקיצו וגם אם לא,‬ ‫את תלדי את התינוקת הזו.‬
‫טוב, זה מדהים.‬
‫זה לא מרגיש מדהים!‬
‫תנשמי. נשימות עמוקות. כל הכבוד לך.‬
‫אני יכולה לעזור, וגם ג'ולין יכולה.‬
‫בסדר. אני חושבת‬ ‫שזה הזמן להשכיב את ג'ולין לישון, בסדר?‬
‫בואי.‬
‫לא!‬
‫אני מלאך! זה לא יכול לקרות לי!‬
‫בבקשה! אני לא הבנתי נכון! לא!‬
‫בבקשה, אלוהים! לא!‬
‫בן, בבקשה תעזור!‬
‫הצילו!‬
‫- כל הדברים חוברים יחד לטובה -‬
‫בואי הנה.‬
‫אל תפחדי, אהובה.‬
‫ג'ולין מפחדת.‬
‫מה סבתא קארן הייתה אומרת לג'ולין?‬
‫כל הדברים הטובים.‬
‫זה טוב. רק עוד דחיפה אחת, די. עוד אחת.‬
‫היא באה!‬
‫אחד עשר. איבדנו 11 נוסעים.‬
‫חדשות טובות, נכון? השאר החזיקו מעמד.‬
‫עוד נראה.‬ ‫כל מה שאנחנו יודעים כרגע זה שמכאן ואילך,‬
‫מה שיקרה לאחד מאיתנו יכול לקרות לכולנו.‬
‫סירת ההצלה.‬
‫כן, ראינו את זה עם שלושת המכורים למת'.‬
‫הרשע שאב את החיים מהשניים האחרים.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫בסדר, כולם, תתקבצו מאחורינו!‬ ‫תאחזו אחד בשני!‬
‫תישארו יחד!‬
‫תניח לנו!‬
‫למה את נטפל אלינו בכלל?‬
‫אנחנו רק קבוצה של 191 אנשים רגילים,‬ ‫אבל בחרת בנו.‬
‫ומאז אנחנו מושא לשנאה,‬
‫ביצעו בנו ניסויים וכלאו אותנו.‬ ‫-עשינו כל מה שרצית. הלכנו בעקבות כל קריאה!‬
‫טי-ג'יי, הוא מנע רצח!‬
‫ג'ו, הוא עצר רשת הברחה!‬
‫ואדריאן, הוא הציל ילד מטביעה!‬
‫אסטריד הצילה את חייו של ילד!‬
‫ראד עזר לשחרר את בנו החף מפשע,‬ ‫וכך הלאה וכך הלאה!‬
‫אנחנו לא מושלמים, אבל עשינו כמיטב יכולתנו.‬
‫זה לא מספיק?‬
‫עוד שתי שניות, ומה שזה לא היה הדבר הזה‬
‫היה גורם לי להשתין עליו.‬
‫רגע.‬
‫הכול שקט.‬
‫אין פעילות וולקנית.‬
‫האפוקליפסה.‬
‫היא נגמרה.‬
‫אני חושבת שעשינו את זה.‬
‫אני חושבת שכנראה הצלנו את העולם.‬
‫מיקלה!‬
‫זה הזוהר.‬
‫הכחול הבוער, המתעתע, הארוך.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫בפעם האחרונה, הזוהר רדף אחרינו.‬
‫הפעם נרדוף אחריו. קח אותנו למרכז שלו.‬
‫חיובי, קפטן.‬
‫אתה באמת מתכוון לעשות מה שאמרתי?‬ ‫באמת שיש לי אפס ניסיון.‬
‫המצב הזה לא היה בספר ההדרכה.‬
‫אני מאמין בך.‬
‫חזרו למושביכם.‬
‫כל מושב שהוא.‬
‫הנה זה בא!‬
‫לא נראה לי שאנחנו זזים.‬
‫אבדוק את זה.‬
‫עכשיו, מה נעשה?‬
‫אני חושב שאת יודעת.‬
‫אנחנו בגן עדן?‬
‫אני חושבת שאנחנו בקווינס.‬
‫היי. זה לא היה כל כך נורא.‬
‫הו!‬
‫מה?‬
‫היי.‬
‫מה קרה לך?‬
‫איפה קאל?‬
‫הנה הוא.‬
‫תסלחי לי.‬
‫השארת את זה על המושב שלך.‬
‫קאל.‬
‫איך את יודעת את שמי?‬
‫קאל!‬
‫אוליב! אל תרוצי כל כך מהר.‬ ‫את עוד תגרמי לי התקף לב.‬
‫סליחה, אני מחכה כבר שעות!‬ ‫בוא איתי! אנחנו יוצאים לחפש מטמון.‬
‫מה?‬
‫חבר'ה! היי! חבר'ה!‬
‫בן!‬
‫מיק!‬
‫איסוף מזוודות?‬
‫תוכלי לתת לי שנייה אחת? ניפגש שם.‬
‫בסדר. אל תעלה לטיסה אחרת.‬
‫חבר'ה! תחכו לי!‬
‫קאל. הוא לא זוכר.‬
‫מה זה? איפה אנחנו?‬ ‫-מתי אנחנו?‬
‫חזרנו. תבדקו.‬
‫היום של הטבח בניוטאון‬ ‫היה הקשה ביותר בנשיאות שלי.‬
‫תודה לך, אלוהים.‬
‫7 באפריל, 2013.‬ ‫בדיוק ביום שבו היינו אמורים לנחות.‬
‫אבל האם באמת נעלמנו?‬
‫פצע הירייה שלי נראה די אמיתי.‬
‫והוא כואב באופן מאוד אמיתי.‬
‫לא היה לי את זה בג'מייקה.‬
‫תראו.‬
‫אפילו אחרים שאיבדנו בדרך.‬
‫פיונה, ויולט, סאם, פין, קלי.‬
‫הרווי.‬
‫כל הדברים הטובים. וקאל.‬
‫כן, חשבנו שזו הקרבה, אבל...‬
‫זאת הייתה מתנה.‬
‫כולנו זוכרים הכול אבל קאל...‬
‫הוא מקבל את הילדות שלו בחזרה.‬
‫כן.‬
‫גם אוליב.‬
‫כן.‬
‫מה נעשה עכשיו?‬
‫אנחנו נחיה.‬
‫כמיטב יכולתנו.‬
‫כאילו שכולנו באותה סירת הצלה.‬
‫כי זה אכן כך.‬
‫כן.‬
‫כולנו.‬
‫ינסו להסביר זאת כאשליה המונית‬
‫אבל אנחנו יודעים את האמת‬ ‫כי חיינו אותה בכל יום‬
‫במשך חמש שנים וחצי.‬
‫הרווחנו את זה.‬
‫ההזדמנות השנייה האולטימטיבית.‬
‫אמא!‬
‫היי!‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני כל כך אוהב אותך.‬
‫הנה צ'רלי שלי.‬
‫הנה הילד שלי.‬
‫היי, אבא. זה אני.‬
‫אל תנתק...‬
‫הלו? בסדר.‬
‫היי!‬
‫אני מוכנה להתמודד עם האמת שלי.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-היי.‬
‫אני יכול להשתמש במישהו חכם.‬ ‫ראש טוב לעסקים, אמין.‬
‫שלום. אנחנו הכרנו?‬
‫בהחלט.‬
‫הבת שלי, אנג'לינה מאייר.‬ ‫אני יודע שהיא עלתה על הטיסה הזאת.‬
‫איפה היא?‬
‫אדוני, תירגע, בבקשה. בוא אחריי.‬
‫לא כולם שרדו.‬
‫אבל לאלה מאיתנו ששרדו,‬
‫טיסת 828 וכל מה שקרה בעקבותיה...‬
‫אדיו?‬ ‫-...קשרו אותנו יחד ושינו אותנו.‬
‫הם לימדו אותנו איך לחיות,‬ ‫ומה שווה לחיות למענו.‬
‫הו, חבר.‬
‫סליחה. תוכלי לעזור לי‬ ‫למצוא אוטובוס להמפסטד?‬
‫היי, חבר, זה לא רחוק מהיעד שלי.‬ ‫תרשה לי לעזור לך עם המזוודה.‬
‫אני מעריך את זה. תודה.‬
‫בטח. אני מכיר שם בר מעולה.‬ ‫אתה יכול לקנות לי משקה או שניים.‬
‫כמובן.‬
‫כבר קראתי שני פרקים.‬
‫- קמט בזמן -‬
‫תיהני, אוליב.‬
‫הוא זכר את השם שלי.‬
‫מצטערת.‬ ‫-אני מצטער.‬
‫אם...‬
‫טי-ג'יי מהמטוס.‬
‫ויולט.‬
‫ברוכה השבה.‬
‫אבא ואני לוקחים את הנכדים הביתה‬ ‫בזמן שאתם תחכו למזוודות.‬
‫בהנחה שיש מזוודות.‬
‫כלום. לא משנה. אני אוהבת אותך.‬
‫מספיק עם החיבוקים כבר.‬
‫תקשיבי, יש מישהו שמחכה לך שמגיעה לו תשובה.‬
‫אני אוהבת אותך. נתראה בבית.‬
‫טוב, אז...‬
‫זה העניין.‬
‫אני יודע שהיית צריכה זמן לחשוב,‬
‫אבל הטיול שלך נתן לי זמן לחשוב,‬
‫ו...‬
‫אולי הצעתי נישואים מוקדם מדי.‬
‫אה.‬
‫את יודעת, כדי...‬
‫לעזור לך להתגבר על...‬
‫איווי.‬
‫טוב, מה שאני מנסה להגיד הוא...‬
‫שאני רוצה להיות בעלך,‬
‫ואני רוצה שתגידי כן, אבל בלי היסוס,‬
‫ומסיבה אחת...‬
‫כי את מאוהבת בי בטירוף.‬
‫אני תמיד, תמיד אוהב אותך.‬
‫בזכות המסע הזה הבנתי הרבה דברים,‬ ‫ואחד הדברים האלה הוא ש...‬
‫אנחנו רוצים דברים שונים,‬
‫ואני לא רוצה להשתנות,‬ ‫ואני לא רוצה שאתה תשתנה.‬
‫אני חושבת שיש שם מישהי טובה יותר בשבילך.‬
‫מישהי שרוצה כל מה שאתה רוצה.‬
‫וכל עוד אני כאן, ג'רד,‬ ‫אני אפריע לך לראות בבהירות,‬
‫וזה ייקח לך המון זמן להבין את זה.‬
‫אני אתפוס מרחק‬
‫כי אתם תמצאו דרך אחד לשני.‬
‫אל תשאל אותי איך, אבל זה יקרה.‬
‫מיק, איך את כל כך בטוחה?‬
‫רק תאמין לי כשאני אומרת‬
‫שאסור לך לאבד תקווה.‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫העובדה שלא עליתי איתך על הטיסה לג'מייקה,‬
‫הייתה הטעות הכי גדולה בכל הזמנים.‬
‫לא, אני לא כל כך בטוחה בקשר לזה.‬
‫אני רוצה להיות איתך.‬
‫להקים איתך משפחה,‬
‫אם תוכלי לסלוח לי‬
‫כמובן שאני סולחת לך.‬
‫ראיתי אותה למעלה. מי זאת?‬
‫שמה ד"ר סאנבי באל.‬
‫אני אספר לך הכול,‬ ‫אבל גרייס, היא תרפא את קאל.‬
‫מה?‬ ‫-אני נשבע בחייהם של שלושת ילדינו.‬
‫שלושה ילדים?‬
‫יש לנו עבודה לעשות.‬
‫ושנינו.‬
‫אנחנו בסדר?‬
‫גרייס.‬
‫אנחנו מעולים.‬
‫היי, כן. אני ממש מצטערת על ההפרעה.‬ ‫אני ממש מוכנה ללכת.‬
‫אבא נתן לך את המפתחות?‬
‫לא, הם לקחו את המכונית. ניסע במונית.‬
‫אלוהים.‬
‫גם אני אוהבת אותך, מותק.‬ ‫אגיע הביתה בקרוב...‬
‫ג'ורג'יה. הנה רעייתך.‬
‫מלאך המים, בבקשה.‬
‫מזרקת בת'סדה, סנטרל פארק.‬
‫אני מצטערת. אתה יכול...‬
‫זה בעלי. אכפת לך לנסוע במונית אחרת?‬
‫שלום, מותק.‬
‫תודה על זה.‬
‫זה בדרך כלל מצליח?‬
‫לא יודעת. אף פעם לא ניסיתי.‬
‫לאן?‬
‫אתה יכול פשוט לנהוג?‬ ‫אין לי שום דבר מלבד זמן.‬
‫יש כיוון כללי?‬
‫קווינס, ברוקלין, מנהטן?‬
‫הכול מחובר, נכון?‬
‫מה המצב במחלקת החטיפים המלוחים?‬
‫- קליפות חזיר -‬
‫כפי שחשדתי.‬
‫נפגשנו בעבר?‬
‫כן, פחות או יותר.‬
‫הכול חלק מ...‬
‫סיפור שאינו נגמר.‬
‫היי, טירונית.‬
‫מה קורה?‬
‫זו חקירה חסויה.‬ ‫משהו שקשור למטוס שנחת עכשיו.‬
‫תודה.‬
‫אין בעיה. הייתי טירונית לפני שלוש שנים,‬
‫כשהתספורת שלך עדיין הייתה באופנה.‬
‫וואו. גם אני בשנה השלישית שלי.‬
‫איך ייתכן שפספסתי‬ ‫את השנינות המקסימה באקדמיה?‬
‫חוסר מזל, כנראה.‬
‫אתה בא?‬ ‫-כן.‬
‫אחד עשר אנשים לכאורה נעלמו ממטוס?‬
‫זה מה שהם מדווחים.‬
‫אני לא צריך להגיד לך שזה בלתי אפשרי.‬
‫אני רק רוצה לוודא שאני מבינה.‬
‫יש רופאה שיכולה לרפא את קאל?‬
‫את לא מאמינה בניסים?‬
‫מה קרה לך בטיסה הזאת?‬
‫אני לא בטוח שאת תאמיני.‬
‫אז פשוט לנהוג?‬
‫ותיקח את הדרך הארוכה.‬ ‫יש לי הרבה מה לספר לך.‬
‫אף אחד לא יכול להסביר‬ ‫מה קרה לנו ב-7 באפריל 2013.‬
‫יש אנשים שטענו שזה בלתי אפשרי.‬
‫אחרים קראו לזה נס.‬
‫כל מה שאני יודעת הוא‬ ‫שזה היה היום שבו החיים השתנו לנצח.‬
‫- מניפסט -‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬