Раніше в «Маніфесті»...
Рейс - не випадковість.
Ми маємо рятувати пасажирів разом.
Не варто було так рано робити пропозицію.
Цей шмат деревини - частина Ковчега Ноя.
Усі дані вказують на це.
Сьогоднішній землетрус відбувся на фоні усіх цих чудес.
Це попередження зупинитися.
Як ти могла так учинити?
Я не казав красти дитину. І не казав нікого вбивати!
- Я батько? - Біологічний.
Але чи хочеш ти стати справжнім батьком...
Я лише цього й хотів.
Хай там як, Келе, я тут через тебе.
Ти - найбільша загроза для човна.
Павич, богиня, Юнона.
Червень, Близнюки - усе це символізує число два.
Рік дерев'яного дракона за китайським зодіаком.
Друге червня 2024-го року.
Усе пов'язано.
Мікаело! Ти щойно ще одну пропустила.
Ти не бачиш, що в тебе перед носом!
Ти постійно під ноги дивишся,
а що отам, не бачиш!
Нам потрібні гілки для багаття, а не дерева.
А якщо там магія, як у «Безсмертних»?
Мене цікавить лише смор, який нам дадуть, якщо зберемо більше за батьків.
Ти нічого не казав про смор!
Ось що ми зробимо. Ти йди ліворуч, а я піду праворуч.
Перетрушую? А чому ти командуєш?
Бо так логічніше, розумієш?
Я старший, розумніший,
а ще постійно продумую маршрути місцевістю.
Слухай, я вже знайшла більше гілляк, ніж ти.
Вам обом варто командувати.
Мамо!
У вас обох є свої переваги, тож разом ви будете сильніші.
А ще, оскільки в мене 35 фото птахів
і жодної гілки,
думаю, у вас є всі шанси отримати смор.
Стійте, зараз ще сфотографую своїх пташенят.
Якщо ми обоє тепер командири, варто закріпити це.
Гадки не маю, про що ти.
Дай ножа.
Мікаело?
Старі звички?
Щасливого передкінця світу.
Та ну. Пропоную навіть не жартувати про це.
Слухай, поклики зникли, тож люди трохи панікують,
тож я всіма силами намагаюся заспокоїти їх.
Що ти їм казав?
Те, що й кажу собі.
Поки ми є, це не кінець.
Що?
Це парфуми, Бенджаміне Стоун?
Серйозно? Кінець світу на порозі,
а ти не вигадала нічого кращого, як подражнити мене?
У мене є справи, але вони всі нудні.
- Годі! - Гарно пахнуть. Клас.
Повірити не можу.
- Спрацювало! - Так.
Генрі Кім вийшов на кілька хвилин, повернувся, і вони прокинулися.
Марко.
Вітаю. Усе гаразд? Щось пригадуєте?
- Він говорить болгарською. - Я знаю.
Дякую, що допоміг. Ми розберемося.
Так, гаразд.
Ви в нормі?
Пам'ятаєте щось після сяйва?
Ми були у військовій лабораторії.
Хтось проводив експерименти.
А тоді ми отямилися тут.
Вони не пам'ятають проміжок від перебування в майора до тепер.
Їхній поклик тривав п'ять з половиною років.
Може вони щось знають? Щось, що допоможе нам пережити наступну добу.
Якщо вони щось і знали, то зараз усе забули.
«Камера бачить вибір таємний».
Гемінґвей?
Ні. Rage Against the Machine.
Учора я лишила камеру записувати експерименти.
І забула вимкнути її.
Побачимо, що пропустили.
Привіт.
Звідки ти це взяв?
Генрі Кім дав.
Це найсильніший дракон.
Якийсь король штормів.
Не хочу втягувати тебе в це.
Мені погано від того, що ти досі живеш з нами тут.
Годі тобі, Келе.
Ми ж оригінальні Близнюки.
Ми були разом на початку й будемо разом у кінці.
Хотів би я рости разом із тобою.
Коли літак зник,
здавалося, що він забрав наше дитинство із собою.
Я дуже скучала за тобою, але знала.
Я відчувала.
Що ти досі живий.
Ми хоч і втратили час,
але ніколи не втрачали одне одного.
Отже,
розповіси мені, що відбувається?
Це
мій поклик.
Два сапфіри поєднуються і створюють дуже яскраву зірку.
Гадаю, саме так я маю врятувати світ.
Що сказав тато?
Я не казав йому,
бо ще сам не розібрався.
Слухай.
Ми тут усі разом.
І так ми й розберемося із цим.
Разом.
- Певен, що значення таке? - Сапфіри мають з'єднатися.
Келе, тобто мова про вас з Анджеліною.
Має бути ще щось.
Доля світу залежить від балансу. Лише в неї є сапфір.
Але чому вона?
Навіщо вищим силам випробовувати мене,
щоб привести до найбільшої кривдниці моєї сім'ї.
Що б Анджеліна не зробила, ми досі тримаємося.
Поклик посилає тебе до неї.
То йди.
Тату, я не впевнений.
Келе.
Знаю, я вже казав.
Я не думав, що ти зможеш стримувати Анджеліну,
але я помилялася.
Я вважаю, що ти пов'язаний із нею, бо я вважаю,
що ти єдиний можеш переконати її стати на правильний шлях.
Якщо це випробування, прийми його. Якщо боїшся, скористайся цим.
І що тепер?
Гадаю, доведеться піти до неї.
Привіт, Ейдріане.
Ти казав, що хочеш поговорити.
Але мені цікаво. Як ти нас знайшов?
Натрапив на нього, коли шукав їжу.
Забув сказати.
Мабуть, забув.
Чому ти тут?
Я хочу виправитися.
Я місяцями вистежував усіх, щоб вибачитися за все, що зробив.
Сім'ї жертв у нічному клубі, людей з житлових комплексів.
Ти не боявся, що тебе так спіймають?
Якщо не спокутаємо гріхи, світові кінець.
Я готовий пожертвувати свободою заради людства.
І ось я тут заради тебе.
- Я сказав знайти янгола. Ти не зрозуміла. - Мені не потрібні вибачення.
Я архангел, якого послав Бог.
Ти серйозно?
Бог дав мені сапфір.
Тепер у мене є сила знищувати та рятувати інших.
Слухай, я теж якось спіткнувся на безумовній вірі в щось.
- Коли в мене була своя церква... - Ти був богохульником.
А ти справжня? Незаконно сидиш у будинку Стоунів?
Поетичне правосуддя. Вони вигнали мене.
Тож я прийшла з власною сім'єю,
включно з чоловіком.
Анджеліна - моя друга половина.
Шахрай та лжепророчиця.
- Гадаєте, вас омине дата смерті? - Ні, я вже казала, що особлива.
То доведи це.
Можеш змусити щось літати? Умієш читати думки?
- Яка в тебе сила? - Не...
Друже, не варто.
Анджеліно?
Келе.
Ти мала рацію.
Щодо чого?
Про важливість нашої співпраці.
У мене був поклик.
Про нас із тобою?
Я мав здогадатися.
Під час цієї пригоди ми завжди були пов'язані.
Навіть до зустрічі.
Я не знав, яка ти на вигляд.
Не знав твого голосу,
але знав, що в тебе є величезний потенціал творити добро.
Я відчував це.
І річ у тім,
що я досі відчуваю.
Келе!
Приєднуйся до мене!
Разом ми зупинимо дату смерті.
Це шанс спокутати всі свої погані вчинки.
Стоп, що ти щойно сказав?
Це шанс учинити добре.
Щоб спокутувати весь біль, який ти заподіяла іншим.
Біль, який я заподіяла?
А як же біль, який я витримала?
Анджеліно, усе добре. Це твій шанс спокутати себе.
Це я спонукаю інших спокутуватися. Бог обрав мене!
Він обрав нас обох, але поодинці ми слабкі.
Я вже не сама.
У мене є партнер, той, хто щиро кохає мене.
Але тільки в нас є сапфіри. У нас є вибір. Ми можемо врятувати всіх.
Я не хочу рятувати всіх.
Дата смерті - це чистилище.
Шанс почати все заново.
І якщо ти кажеш, що єдиний шанс скасувати її - співпраця,
то, на жаль, маю відмовити.
Будь ласка. Це ж кінець світу.
Так і є.
Анджеліно, ні!
МАНІФЕСТ
Що сталося? Ти бачив її?
Наші сапфіри поєдналися. Це щось нове.
Ми створили сяйво.
- Це ж чудово. - Ні. Це провал.
- Келе. - Потрібні два сапфіри, а вона відмовила.
Вона хоче не рятувати світ, а зруйнувати.
І завжди цього хотіла.
Боже мій.
А я дурень думав, що можу її переконати.
Келе, будь ласка!
Хай охолоне. Поговоримо пізніше.
Гаразд, добре.
Сходжу до Саанві.
Боже мій. Ви прокинулися. Привіт, Марку.
Він тебе не пам'ятає. Вони взагалі нічого не пам'ятають.
Але слухай ось що.
На запис потрапив момент, коли Марко щось казав.
Марко, що означає слово «ковчег» болгарською? Хтось говорить болгарською?
Може, він намалює.
Труна.
Марко отримав послання від божественної свідомості, і це послання...
ми всі помремо.
Чому пасажири рейсу вирішують долю світу?
Чому ми?
А чому ні?
Серед нас багато кращих представників людства.
Зачекай хвилину.
Ненавидиш мене?
Думав, я з цього почну?
У глибині душі ти не можеш змиритися, що Зік пожертвував собою заради мене.
Келе...
Я надзвичайно сумую за Зіком.
Я не заперечуватиму, але він знав, на що йде.
Він помер, бо думав, що я врятую світ,
але я просто трохи дивна дитина, яка не просила про це все.
Ніхто цього не просив,
але це не означає, що ми з цим не впораємося.
Зік це знав.
Слухай.
Ми не завжди бачимо те,
що пов'язує нас з іншими.
Смерть Іві означала життя для когось іншого.
Смерть Зіка врятувала тебе.
Пробач собі.
Поважай його зв'язок із тобою. Його жертва не має бути марною.
Він вірив у тебе.
Я теж, але це не має значення, якщо ти не віриш у себе.
Привіт, Келе. Ти забув...
Ти в нормі, Олів?
Ви...
Павич!
Близнюки.
І я принесла дракона.
Три оригінальні символи. Це ж не може бути збігом?
Гадаю, уже нічого не може бути випадковим.
Символи, що ознаменували дату смерті...
Можуть її зупинити.
Агов! Я допоможу вам обом!
Дякую.
Так кепсько, коли не контролюєш нижню частину тіла.
Так? А я думаю, що ти чудово впорядковуєш цей склад.
Особливо враховуючи, що припасів може бути потрібно лише на день.
Не слухай батька.
У мене є Гоуп.
- Хто? - Гоуп.
Чудове ім'я для неї, не думаєш?
Вибач. Ти не хотів знати стать.
Це дівчинка?
Д...
Гоуп.
Есперанса.
Мені подобається.
- Наша дівчинка. - Так!
Щоб відсвяткувати, я влаштую вам невеличке свято.
- Ні! - Ага.
Моя мама й так купила мені все, що було в «Ла Балота».
А таке купила?
А такого не купувала.
Я дуже довго тримав її в себе.
Сподівався, що якось навчу сина чи доньку кидати м'яча.
Васкесе, це неймовірно.
Це ще не все.
Гоуп, твій татусь
вчився ходити в них.
Боже мій!
Так?
Це все гормони, вибач!
Мабуть, не показуватиму тобі ті, що сплела моя бабуся.
Саанві! Поглянь.
Оригінальні символи?
Вони знову з'явилися.
Павич, червень, Близнюки, друге, дракон, 2024-й. Так вони ознаменували дату смерті.
І поклики привели нас знову до них, тобто вони мають щось нам сказати.
Наприклад, як вижити.
Ні.
Не знаю, як сказати.
Марко прокинувся й приніс послання із сяйва.
«Ковчег». Це болгарською труна.
Усе вказує в одному напрямку.
Друге червня двадцять четвертого року.
Завтра...
дата нашої смерті.
Ти сказала, якщо я піду за тобою, ти врятуєш мене, і я зробив усе.
Просто скажи, що за мною є місце!
Я можу народити дітей!
Людство має вижити. Я зроблю все потрібне.
Бог допоможе мені.
Я не готова обирати. Таке рішення потрібно серйозно обдумати.
Агов! Не тобі обирати, хто виживе, а хто - ні!
Тут усі або ніхто. Ми разом переживали всі труднощі.
Лише разом можна закінчити цю подорож!
Ти не маєш права голосу. Я - обрана! Як Ной.
У Ноя був ковчег.
Бог сказав йому, як його збудувати. Дав йому сапфір.
Скажи, Анджеліно. Розкажи нам усім.
Де твій ковчег?
Бог покаже мені, де ковчег.
Піду поїм.
Ці символи з'явилися в різний час,
тож, може, потрібно поглянути на них з іншої перспективи?
По-перше, поклик про павича показав, що нам потрібно.
Два сапфіри, так?
Гаразд. Символ Близнюків, який пов'язав нас так,
що ми й не зрозуміли як.
Певно, це вказує на спосіб.
Два сапфіри повинні пов'язатися якось. Ми поки не розуміємо як.
Ми знаємо що і як, а також точно знаємо чому.
Може, дракон позначає де? Він може вказувати на місце?
Як щодо храму чи місця, де Генрі Кім знайшов його?
А що це за дракон?
Генрі казав, що це Шеньлун.
Так, бог драконів. Король штормів.
Дідько. Гора Сторм Кінг - гора короля штормів.
Звучить ніби важливо,
але ми не знаємо, де це.
Знаю, ви не розумієте, але ви могли взяти ще печива.
Цим днем варто насолодитися.
Ковчег?
- Можете побути з ним? - Так. Іди.
«Ковчег». Означає не лише труну.
Але й сам ковчег.
Ковчег Ноя.
Я саме збиралася сказати, що кинула частину Ковчега
у розлом на базі поблизу гори Сторм Кінг.
- Знаєте, що там було? - Сапфір!
У поклику йшлося про об'єднання сапфірів, але не яких саме.
А частину ковчега знайшли на горі Арарат після повернення літака.
Наче він спеціально з'явився там тоді.
- Келе, тобі не потрібна Анджеліна. - Потрібен шматок деревини?
Добре, скажімо Венсу,
що нам потрібно лопати, кирки, ліхтарі й намети.
Починаємо полювання за скарбами.
ГОРА СТОРМ КІНГ ДОРОГА ЗАКРИТА - НА ЗАВЖДИ
Схоже, це тут.
Не думала, що ще сюди повернуся.
Боже мій.
Келе.
Розлом схожий на шрам на драконі?
Це точно не збіг.
Гаразд.
Починаємо копати.
Ми точно копаємо правильно?
Твердий, як сталь.
Зупиніться.
Ще не час. Потрібно зачекати.
На що?
Зрозумію, як прийде час.
Гаразд, ставимо намети.
Скоро стемніє. Потрібно приготуватися.
Іден!
Ходімо, доню.
Ти рано пішов.
Гадаю, у тебе є сумніви щодо неї.
У мене просто живіт урчав.
У тобі є добро.
Іґане, ти допоміг мені, коли не мав, і я говорив із твоїми батьками.
Знаю, ви владнали стосунки.
Твоя мама передала тобі дещо.
Ти можеш спокутувати гріхи.
Якщо захочеш.
Дідько. Не віриться, що ти вплутав батьків.
Який одразу добрий став.
Іґане, коли ми говорили з Анджеліною, чому ти злякався?
Ти спитав Анджеліну про її ковчег.
Я знаю, де він.
Що? Звідки?
Пам'ятаєш, як її мама ображала тебе?
Важко забути.
Я дозволив Саанві ставити експерименти, щоб викликати поклик про тебе.
І спрацювало?
Річ не в цьому.
Поки я був там,
я почув, як Саанві говорила з Олів про шматок деревини.
І не простої. А про шматок Ковчега Ноя.
У ньому був сапфір.
І я кинула його в розлом.
Ти ж не скажеш Анджеліні, так?
Я повинен. Цей сапфір...
Колись належав мені.
Я відчув його силу.
Якщо щось може мене врятувати, то це він.
Якщо розповіси Анджеліні про шматок Ковчега Ноя,
можеш врятувати свою дупу.
Але інші будуть приречені.
Річ у тім, Ейдріане...
що я люблю свою дупу.
Я думала, що позбутися ковчега - помилка.
Може, це було правильно.
Берегти його до слушного моменту.
Ти не зневірилася в мені.
Як і ви всі.
Ви - моя сім'я.
Не знаю, як би пережила це, якби не ви всі.
Лети або помри.
Завжди.
Як гадаєш, чому розлом схожий на мій шрам?
Якщо поклики чогось мене й навчили,
то це тому, що потрібно вірити в те, що вони розкриють нам усе,
коли прийде час.
Сподіваюсь, коли це станеться, я зроблю все потрібне.
Що моїх зусиль буде достатньо.
Ти не дракон.
Чи спаситель, чи Святий Ґрааль.
Ти - Кел Стоун.
Тобі не потрібен символ, щоб знати, що ти молодець.
Ти й так молодець.
Мені страшно, тату.
Я знаю, хлопче.
Мені теж.
Але ми разом.
Привіт.
Привіт. Можна дещо спитати?
Чому ти досі тут?
Рятую світ. А ти?
Не хочеш узяти вихідний?
Ти про що взагалі?
Їдь у Флориду.
До Естель, до хлопців. Обійми їх, сходіть у басейн.
Побудь із ними.
Ти вже достатньо допоміг моїй сім'ї, пасажирам
та усьому світу!
Присвяти час собі й сім'ї.
Іди.
То це прощання?
Ми ще зустрінемося.
Я маю тобі дещо сказати.
Я йду.
Що?
Хотів би сказати, що річ не в тобі.
Але річ у тобі.
Ні! Іґане! Ти ж мій чоловік.
Ти обіцяв бути зі мною.
Я врятую тебе.
Виявляється, я готовий ризикнути, щоб врятувати себе
та ще кількох людей.
Шлюб анульовано.
Не покидай мене!
Я обрана, і я обрала тебе!
Уперше в житті я обираю важкий шлях.
Вибач, Ред.
Ти виніс собі вирок!
Завтра ти помреш повільно й у муках!
Ви прийняті. Допоможіть мені.
Бог покаже мені ковчег і покарає моїх зрадників.
Поб'ємося об заклад, хто назбирає більше гілок?
Знаю, ти любиш таке. Уперед!
Так не чесно!
- Там якось моторошно. - Боягуз!
Бене.
М Б
Боже мій.
Ми вирізали це ще в дитинстві.
Ми спостерігали за пташками з батьками, і мама порадила нам обом бути командирами.
Вона ніби знала.
Ніби вона готувала нас до цієї пригоди. Цього моменту.
Готувала нас бути лідерами.
Разом.
Усе на краще.
Дреа. Поглянь, скільки їжі.
Моя мама найбільше боїться, що їй не вистачить їжі на святі.
Мабуть, гени.
Не уявляю більшого жахіття, ніж дата смерті завтра.
Ого, Ті Джею. Умієш розрядити атмосферу.
Саанві, що робитимеш у понеділок?
Той, що післязавтра? Третього червня дві тисячі двадцять четвертого?
Саме тоді.
Боже. Я про це не думала, але коли вже питаєш,
то я дуже хочу доробити дисертацію про рак у дітей.
Ого. А я думав, дочитати «Сяйво» - серйозна ціль.
Я хочу перемогти Мік у «Бананаграмс».
- Помрій! - Так! Так і зроблю!
А я думала завести дитину.
Придумала ім'я?
Так. Гоуп. Випадково вийшло.
Якщо генетика працює,
дитина буде дуже впертою.
Якщо їй передадуться твої вміння складати меблі, я рада.
До того ж ти хороший слухач. Буде приємним доповненням.
А якщо ще згадати твою силу, витривалість та вірність.
Що ж, з такими батьками цю малу можна назвати щасливою.
Дякую.
Піду полежу.
Хочу відпочити. Завтра великий день.
Попросила в Дреї телефон, щоб спитати, як там тато. Він удома у Васкеса.
Ти шкодуєш, що полетіла пізніше?
Не знаю.
Було б куди простіше.
Але тоді я б не прозріла.
Я б не зустріла стількох людей. Не зустріла б...
Зіка.
Так.
А ти?
Я б полетів із Ґрейс.
Тоді б не було Іден.
Іден якось би знайшла нас.
Чому бути, того не минути.
Так.
Іден-Біден! Люблю тебе.
- Привіт. - Привіт.
Нам так і не видався шанс поговорити про...
- Так. - Так.
Знаєш...
я ніколи не думав, що цінуватиму когось так сильно, як власну сім'ю.
Але тоді з'явилася ти.
І хоч учорашня ніч була чудовою...
Я, певно, не забуду Ґрейс.
- Це нечесно стосовно тебе. - Моє серце досі належить Алекс.
Навіть якби ми пережили дату смерті, і з нею було б усе так само, я...
Я все одно її дуже сильно люблю.
Тож ти можеш ніколи не стати єдиним у моєму серці, Бене Стоун, але...
я завжди любитиму тебе.
І я тебе.
За порятунок світу.
Навіть якщо ми завтра врятуємо світ, хтось знатиме?
Чи все просто стане, як було,
і нас замкнуть в ізоляторі?
Після всього, що ми зробили за п'ять із половиною років...
цього буде достатньо?
Не знаю.
Не знаю, куди схиляються шальки терезів, і чого небеса хочуть від нас.
Сподіваюся, добро переможе зло.
Але чому ми?
Чому рейс 828?
Чому рейси 827 і 829 просто долетіли?
Гадаю, у нас немає нічого особливого.
Ми просто купка випадкових людей. Дехто хороший, дехто поганий.
Статистична вибірка
для божественного експерименту.
Ми завжди кажемо, що все пов'язано,
але насправді пов'язані ми.
Кожен у цьому літаку. Усі на світі.
Просто забуваємо.
Легше було б, якби на виході була записка: «Ставтеся добре одне до одного».
Не думаю, що поклики змушували нас робити добро.
Гадаю, вони дали нам шанс обрати.
І вони намагалися пояснити так, щоб нам було б зрозуміло.
Зрештою, ми всі маємо виконувати свою роль.
Гадаю, час іти спати.
Бо завтра...
хтозна, що буде?
Я приніс гарячий шоколад.
Навіть поклав туди твоє улюблене маршмелоу.
Ти не питав мене, чому я сіла на пізніший рейс.
Здається, ти хочеш розповісти.
Хотіла відтермінувати.
Гадаю, ти зробив пропозицію, бо хотів, щоб я легше пережила втрату Іві.
Це не змінює того, то я любив тебе.
І досі люблю.
Слухай, що б завтра не сталося...
гадаю, ми розуміємо, що ми уявляємо собі різне майбутнє.
Ми можемо знайти компроміс.
Я б не хотіла, щоб ти жертвував своїм щастям, Джареде.
Особливо, коли воно у сусідньому наметі.
Куди б ти не пішла, я хочу бути з тобою, розумієш?
Розумієш?
Твоя вірність - дар і прокляття.
Минулі кілька місяців були чудовими,
але коли ми сиділи біля багаття,
я бачила, як ви дивилися одне на одного.
І я просто зрозуміла.
Якщо прислухаєшся до свого серця,
воно скаже, що хоче бути з нею.
Я коха. тебе, Мік.
І я тебе кохаю.
І знаю, що любитимеш не менше,
якщо житимеш тим життям, яким маєш.
Життям, на яке ти заслуговуєш.
Життям із дитиною та Дреа. Зі своєю сім'єю.
Агов, ти що задумала?
Прийшла побажати хороших снів.
Ти ж не спатимеш тут?
Я знаю.
Ти це чуєш?
Що?
Тут так тихо.
Знаєш, що ми з тіткою Мік уже тут були?
Так. У дитинстві.
З бабусею Карен і дідом Стівом.
Навіщо ти мені це кажеш?
Я забув про це, поки ми з Мік не пішли в ліс по дрова.
Мама завжди водила нас у ліс
під час своїх смішних походів за пташками.
На горищі в «Беверлі» має бути купа слайдів.
Якби ми...
Не якби.
А коли.
Коли ми переживемо це,
ми подивимося кожен слайд.
Разом.
Ми виживемо, тату.
Я просто знаю.
Моя вічна оптимістка.
Ти завжди знаходиш
можливість і надію,
навіть коли всі готові здатися.
Не знаю, як подякувати.
Можеш зводити мене політати на планерах біля фонтану «Бетесда».
Нізащо не упущу такої нагоди.
Усе пов'язано.
Келе, що ти робиш?
Я маю йти, тату.
Я не хочу тебе втрачати.
Ні.
Усе гаразд.
Ти сам сказав.
Ми всі маємо зробити свою частину, а це - моя.
Я маю врятувати пасажирів та схилити терези на нашу користь.
Має бути інший спосіб.
Усе добре, тату.
Я знаю, що робити.
Будь ласка, повір у мене.
Я люблю тебе.
Дякую за те, що ти мій тато.
Я люблю тебе.
Мій хлопчику.
Я завжди тебе любитиму.
Келе...
Дорогий Боже, прошу, направ мене.
Скажи, що робити далі.
Переклад субтитрів: Жолудь Добровольський