Tidligere på Manifest...
828 var ikke en ulykke. Vi skal redde passasjerene sammen.
Jeg skulle ikke ha fridd så snart. Hun er ikke klar.
Drivveden er en del av Noas ark.
Dataene peker i den retningen.
Dagens jordskjelv var i sentrum av alle miraklene.
Vi får beskjed om å stoppe.
Hvordan kunne du?
Jeg ba deg ikke bortføre et barn eller drepe noen!
- Er jeg faren? - Biologisk sett.
Men om du vil være en forelder...
Det er alt jeg har ønsket meg.
- Jeg er her på grunn av deg, Cal. - Du er den største trusselen.
Påfuglen, gudinnen, Juno.
Juni, Gemini, tvillingene, representerer nummer to.
Tredragens år i den kinesiske dyrekretsen.
Andre juni 2024.
Alt henger sammen.
Michaela! Du overså en til.
Du ser ikke det som er rett foran deg!
Du er så besatt av det som er foran deg at du ser ikke det som er der!
Vi skal samle ved, ikke hele trær.
Hva om det er magi der, som i Tuck Everlasting?
Jeg er bare interessert i s'morene vi får hvis vi samler mest ved.
Du sa ikke noe om s'mores!
Sånn gjør vi det. Du går til venstre, jeg til høyre.
- Hallo. Hvem gjorde deg til kaptein? - Det er logisk.
Jeg er eldre, flinkere til å planlegge og har kartlagt området.
Se, jeg har allerede funnet mer ved enn deg.
Jeg syns begge burde være kapteiner.
Mamma!
Dere har forskjellige talenter, og dere blir sterkere sammen.
Og det faktum at jeg har 35 bilder av fugler
og ikke noe ved,
har dere nok en god sjanse til å vinne de s'morene.
Her, la meg ta et bilde av småfuglene mine.
Hvis begge er kaptein, bør vi gjøre det offisielt.
Jeg aner ikke hva du snakker om.
Kom med kniven din.
Michaela.
Gamle vaner?
God ødeleggelsesaften.
Gi deg. La oss ikke tulle om det.
Det har vært tilløp til panikk nå som kallene er borte,
og jeg måtte roe ned dem som fremdeles er her.
Hva har du sagt til dem?
Det jeg sier til meg selv. Det er ikke over før det er over.
Hva?
Er det parfyme, Benjamin Stone?
Seriøst? Vi står overfor endetiden,
og du har ikke noe bedre å gjøre enn å erte meg?
Jeg har mye å gjøre, men dette er morsommere.
- Slutt! - Den er god.
Jeg kan ikke tro det.
- Det virket! - Jeg vet.
Henry Kim gikk ut i noen minutter, kom tilbake, og alle var våkne.
Marko.
Hei. Går det bra? Husker du noe?
- Han snakker bare bulgarsk. - Jeg vet.
- Takk for hjelpen. Dette tar vi oss av. - Ja, klart.
Går det bra med deg?
Husker du noe? Noe fra gløden?
Vi var i et laboratorium, militært.
Noen utførte eksperimenter.
Og så våknet vi her.
Ingen av dem har noen minner fra tida med majoren og fram til nå.
De var i et kall i fem og et halvt år. Kanskje de kom tilbake med noe.
Noe som kan hjelpe oss å overleve.
Selv om de visste noe, er det borte nå.
"Kameraets øyne forkledd ved valg."
Hemingway?
Nei. Rage Against the Machine.
Jeg satte opp kameraet for å filme eksperimentene.
Jeg glemte å slå det av.
La oss se hva vi gikk glipp av.
Hei.
- Hvor fikk du den fra? - Henry Kim.
Det er den mektigste dragen.
Stormens konge eller noe.
Jeg vil ikke dra deg inn i rotet mitt. Jeg er lei for at du fortsatt er her inne.
Kom igjen, Cal.
Vi er de opprinnelige Gemini-tvillingene.
Vi var sammen i begynnelsen, og vi vil være sammen når alt ender.
Skulle ønske vi vokste opp sammen.
Da flyet forsvant,
føltes det som om det tok barndommen vår med seg.
Jeg savnet deg voldsomt, men jeg visste.
Jeg bare følte det.
At du fortsatt var i live.
Vi har kanskje mistet tid, men vi har aldri mistet hverandre.
Så... vil du fortelle tvillingen din hva som foregår?
Det er et kall jeg hadde.
To safirer kommer sammen, og skaper en stjerne som lyser sterkt.
Jeg tror det er slik verden skal reddes.
Hva sa pappa?
Jeg har ikke sagt det til ham, for jeg har ikke funnet ut av det ennå.
Du.
Vi er sammen om dette.
Og det er sånn vi skal finne ut av dette.
Sammen.
- Er du sikker? - To safirer må kobles sammen.
- Cal, det betyr deg og Angelina. - Det må finnes en annen måte.
Verdens skjebne står på spill. Bare hun har safir.
Hvorfor henne?
Hvorfor skulle det guddommelige be meg gå til personen som har skadet oss mest?
Vi er her fortsatt, på tross av henne. Kallet vil at du skal gå til henne.
Så gå.
Pappa, jeg vet ikke helt.
Cal.
Jeg vet jeg sa
jeg ikke trodde du var sterk nok til å holde Angelina ute, men jeg tok feil.
Jeg tror du er forbundet med henne fordi
du er sterk nok til å overbevise henne om å gjøre det rette.
Er dette en test, må du gjennom den. Bruk frykten du føler.
Så hva skjer nå?
Jeg må snakke med ei jente om en safir.
God morgen, Adrian.
Du ville snakke? Jeg er klar.
Men jeg er nysgjerrig. Hvordan fant du oss?
Jeg traff ham da jeg skaffet forsyninger. Jeg glemte visst å si det.
Du gjorde visst det.
Hvorfor er du her?
Jeg vil gjøre opp for meg.
Jeg har sporet opp folk for å si unnskyld for skaden jeg forårsaket.
Familiene til ofrene for brannen, folk fra kompleksene.
Var du ikke redd for å bli tatt?
Hvis vi ikke gjør bot, vil verden ta slutt.
Jeg risikerer friheten min for alle menneskeliv.
Nå er jeg her.
Jeg ba deg finne en engel. Du misforsto.
Jeg trenger ikke unnskyldningen din. Jeg er en erkeengel sendt av Gud.
Mener du det?
Gud fylte meg med safir.
Jeg har nå makten til ødeleggelse og frelse.
Jeg vet hvordan det er å falle for sine egne idéer.
- Da jeg hadde kirken... - Du drev med blasfemi. Falsk profet.
Og du er ekte saker? Her i huset til Stones?
Poetisk rettferdighet. De kastet meg ut, så jeg kom tilbake med min egen familie,
inkludert ektemannen min.
Hun er den andre halvdelen av hjertet mitt.
Svindleren og den falske profeten. Så dødsdatoen gjelder ikke deg?
Nei, jeg sa jeg er unik.
Bevis det.
Kan du få ting til å sveve? Kan du lese tankene mine?
Hva slags makt har du egentlig?
Ikke gjør det.
Angelina?
- Cal. - Du hadde rett, Angelina.
Om hva da?
Om at vi må jobbe sammen. Jeg fikk et kall.
- Om deg og meg? - Jeg burde ha visst det.
Vi har vært forbundet med hverandre hele denne tida. Selv før vi møttes.
Jeg visste ikke hvordan du ville se ut eller lyde,
men jeg visste at du hadde et enormt potensial for godhet.
Jeg kunne føle det.
Og saken er at jeg fortsatt kan det.
Cal!
Slå deg sammen med meg! Sammen kan vi stoppe dødsdatoen.
Du kan gjøre opp for alt det vonde du har gjort.
Vent, hva sa du?
Dette er en sjanse til å gjøre godt.
Til å veie opp for all smerten du har forårsaket.
Smerten jeg har forårsaket?
Hva med smerten jeg måtte tåle?
Det går bra. Dette er din sjanse til å forløses.
Jeg er forløseren. Gud valgte meg!
Begge er utvalgt, men alene er vi ikke sterke nok.
Jeg er ikke alene lenger.
Jeg har en partner, en som elsker meg betingelsesløst.
Men bare du og jeg har safirene. Vi har et valg. Vi kan redde alle.
Jeg vil ikke redde alle. Dødsdatoen er en renselse.
En mulighet til å starte på nytt.
Hvis dette bare kan stoppes om jeg samarbeider med deg,
er jeg redd vi må si farvel for godt.
Du snakker om verdens undergang.
Ja, det gjør jeg.
Angelina, nei!
Hva skjedde? Så du henne?
Safirene våre koblet seg sammen. Det er noe nytt.
Sammen skapte vi en glød.
- Det er utrolig. - Nei. Jeg mislyktes.
- Cal. - Det må to safirer til, og hun nektet.
Hun vil at verden skal ta slutt.
Det har hun villet hele tida.
Herregud.
Jeg er en idiot.
- Vær så snill! - La ham gå. Jeg snakker med ham senere.
Greit.
Jeg ser til Saanvi.
Gode gud. Du er våken. Hei, Marko.
Jeg tror ikke han husker deg. Ingen av dem husker noe.
Men hør på dette. Marko sa noe som ble fanget av kameraene.
Hva betyr det? Kovcheg. Snakker noen bulgarsk?
Kanskje han kan tegne det.
Kiste.
Marko har en beskjed fra det guddommelige, og den beskjeden er...
...at vi skal alle dø.
Hvorfor må 828-erne avgjøre verdens skjebne?
Hvorfor oss?
Hvorfor ikke oss?
Denne gruppa representerer det beste i menneskeheten.
Straks tilbake.
Du må hate meg.
Trodde du jeg skulle åpne med det?
Innerst inne må du være rasende over at Zeke ofret livet sitt for meg.
Jeg savner Zeke veldig.
Jeg nekter ikke for det, men han visste hva han valgte.
Han trodde jeg kunne redde verden,
men jeg er bare en ødelagt guttunge som ikke ba om noe av dette!
Ingen av oss ba om dette,
men vi kan likevel ta utfordringen på strak arm. Det visste Zeke.
Hør her.
Noen ganger får vi ikke alltid se hvordan vi er forbundet med andre.
Evies død innebar at noen andre fikk leve.
Zekes død innebar at du fikk leve.
Du må gi slipp på skyldfølelsen.
Du kan hedre båndet mellom dere ved å gi offeret hans mening.
Han hadde tro på deg.
Jeg òg, men det hjelper ikke om du ikke tror på deg selv.
Hei, Cal. Du glemte...
Alt i orden, Ol?
Dere...
Påfuglen!
Tvillingene.
Og her er tredragen.
De tre opprinnelige symbolene. Det kan vel ikke være tilfeldig?
Tilfeldigheter finnes ikke lenger.
- Symbolene som ga oss dødsdatoen... - Kan gi svar på hvordan vi stanser den.
- Hei sann! La meg hjelpe dere. - Tusen takk.
Det er ydmykende å ikke ha styring på kroppen.
Sier du det? Jeg syns du gjør en fremragende jobb her inne.
Særlig siden vi kanskje bare trenger forsyninger for én dag til.
Ikke hør på faren din.
Jeg har håp.
- Hva? - Hope.
Det er et kult navn for henne, syns du ikke?
Beklager. Du ville ikke vite kjønnet.
Er det ei jente?
D...
Hope.
Esperanza.
Jeg elsker det.
- Det er jenta vår. - Ja!
For å feire, skal jeg gi deg en improvisert babyshower.
- Nei! - Å, jo da.
Du skal vite at moren min kjøpte hele beholdningen til La Belota.
Kjøpte hun en sånn?
Nei, det gjorde hun ikke.
Jeg har spart på den i mange år
i håp om å få spilt ball med sønnen eller datteren min.
- Du tar knekken på meg, Vasquez. - Det er mer.
Hope, faren din
lærte å gå i disse.
- Å, du store min! - Ikke sant?
Hormoner, beklager!
Kanskje jeg bør vente med å vise deg sparkebuksa som bestemor strikket.
Saanvi! Kom og se. De opprinnelige symbolene?
De har dukket opp igjen.
Påfuglen, juni, tvillingene, den andre, én drage, 2024. Ja, de ga oss dødsdatoen.
Kallene har ført oss til dem igjen. Kanskje de har noe nytt å vise oss.
- For eksempel hvordan vi overlever. - Nei.
Hvordan skal jeg si dette?
Marko våknet og overbrakte en melding fra gløden.
Kovcheg. Det er bulgarsk for "kiste".
Alt peker i samme retning.
Andre juni 2024.
I morgen...
dør vi.
Du sa at hvis jeg var lojal mot deg, ville du redde meg. Jeg har gjort alt.
Bare si at jeg har en plass!
Men jeg kan få barn!
Menneskeheten må overleve. Jeg gjør hva som helst.
Gud vil lede meg.
Jeg er ikke klar til å velge. Dette er en viktig beslutning.
Kom an! Du får ikke velge hvem som skal overleve!
Vi har vært sammen om dette fra starten.
Og slik avslutter vi dette. Sammen!
Du har ikke noe du skulle sagt. Jeg er den utvalgte. Som Noa.
Noa hadde en ark.
Gud ga ham instrukser. Han ga den til ham i safir.
Så si meg, Angelina. Si det til oss alle.
Hvor er arken din?
Gud vil vise meg hvor arken er.
Jeg tar meg en matbit.
Symbolene kom til oss på en annen måte,
så kanskje vi må se på dem fra en annen vinkel.
Påfugl-kallet viste oss hva vi trenger.
De to safirene.
Tvilling-symbolet bandt oss sammen gjennom rom og tid.
Ok, kanskje det er måten.
Safirene må kobles sammen på en annen måte denne gangen.
Så vi har hva og hvordan. Og vi vet definitivt hvorfor.
Kanskje denne representerer hvor? Kan den være et spor til et sted?
Hva med et tempel eller stedet der Henry Kim fant den?
Hva slags drage sa du at det var?
Henry sa Shenlong, tror jeg?
Ja, drageguden. Stormens konge.
Herregud. Storm King Mountain.
Det låter viktig, men vi vet ikke hvor det er.
Du kunne fått en kjeks til.
Dette er dagen for å unne seg.
Arken?
- Kan du bli hos ham? - Ja. Gå.
Kovcheg. Det betyr ikke bare "kiste". Det betyr også ark.
Noas ark.
Jeg skulle til å si at jeg kastet en bit av Noas ark
inn i sprekken ved Storm King Mountain.
- Vet dere hva den inneholdt? - Safir!
Kallet sa to safirer, men ikke noe om hvilke to.
Biten av arken kom for dagen da flyet kom tilbake.
Den tok kontakt etter tusenvis av år.
- Cal, du trenger ikke Angelina. - Jeg trenger drivveden.
Ok, vi trenger spader, pigghakker, lommelykter, campingutstyr.
Vi skal på skattejakt.
VEIEN ER STENGT - PERMANENT
Dette er visst rett sted.
Trodde aldri jeg skulle havne her igjen.
Herregud.
Cal.
Har sprekken samme form som drage-arret ditt?
Definitivt ikke tilfeldig.
Greit. Da graver vi.
- Gjør vi dette riktig? - Det er hardt som stål.
Stopp.
Tida er ikke inne ennå. Vi må vente.
På hva?
Det vet jeg når det skjer.
Greit, la oss slå leir.
Det blir snart mørkt. Vi må være klare.
Eden!
Kom, vennen.
Du gikk.
Det ante meg at du tviler på Angelina.
Du ante at magen min knurret.
Det fins godhet i deg.
Du hjalp meg når du ikke måtte, og jeg snakket med foreldrene dine.
Jeg vet at du forsonet deg med dem.
Moren din ba meg gi deg noe.
Du kan bli forløst.
Hvis du velger det.
Pokker. Fatter ikke at du dro foreldrekortet.
Du er en bra fyr, når alt kommer til alt. Si hva som skremte deg.
Du spurte Angelina hvor arken hennes var.
Jeg vet hvor den er.
Hva? Hvordan?
- Husker du da Angies mor gikk berserk? - Vanskelig å glemme.
Jeg lot Saanvi eksperimentere på meg så jeg kunne finne deg.
Virket det?
Det er ikke poenget.
Mens jeg var der,
hørte jeg Saanvi snakke med Olive om en trebit.
En bit av Noas ark.
Den inneholdt safir.
Og jeg kastet den i sprekken.
Du sier det ikke til Angelina, vel?
Det burde jeg. Safiren hennes...
Jeg holdt i den en gang.
Jeg kjente kraften.
Hvis noe kan redde meg, er det den.
Forteller du Angelina om den biten fra Noas ark,
kan du redde ditt eget skinn. Men alle andre kan være fortapt.
Greia er, Adrian...
...jeg er glad i skinnet mitt.
Jeg trodde det var en stor feil å kaste arken.
Kanskje det var helt riktig.
Bevare den til vi var klare.
Du ga meg aldri opp.
Ingen av dere.
Dere er familien min. Jeg hadde ikke klart alt dette uten dere.
828 gjennom ild og vann.
Alltid.
Hva kan det bety at sprekken ligner arret mitt??
Hvis kallene har lært meg noe,
er det at vi må stole på at de avslører det vi trenger å vite
når vi må vite det.
Jeg håper jeg gjør det som må til når tida er inne.
At det er nok. At jeg er nok.
Du er ikke en drage.
Eller en frelser eller en hellig gral.
Du er Cal Stone.
Du trenger ikke et totem for å vite at du er bra nok.
Det er du allerede.
Jeg er redd, pappa.
Jeg vet det.
Jeg også.
Men vi har hverandre.
- Hei. - Hei. Kan jeg spørre deg om noe?
Hva gjør du her?
- Redder verden. Hva med deg? - Vil du ikke ta deg fri?
- Hva snakker du om? - Dra til Florida.
Til Estelle, guttene. Klem dem, hopp i bassenget med dem.
Vær sammen med dem. Du har gjort nok for å hjelpe oss alle.
Det skylder du deg selv og dem.
Dra.
Da er vel dette farvel.
Jeg foretrekker "vi ses".
Jeg må si deg noe.
Jeg drar.
Hva?
Jeg ville sagt: "Det er ikke deg. Det er meg."
Men det er absolutt deg.
Nei! Eagan! Du er mannen min.
Du lovte å stå ved min side.
Jeg kan redde deg.
Jeg er villig til å ta en risiko for å redde meg selv
og noen andre på veien.
Ekteskapet er opphevet.
Du kan ikke forlate meg. Jeg er utvalgt, og jeg valgte deg!
For en gangs skyld velger jeg ikke minste motstands vei. Beklager.
Dette blir din dødsdom!
I morgen vil du lide en sakte og fryktelig død!
Dere to er med. Gud vil vise meg arken og straffe dem som forråder meg.
Vil du vedde på hvem som samler mest ved?
Du er et konkurransemenneske. Gå!
Juksemaker!
- Det er litt nifst der. - Feiging!
Ben.
Du verden.
Vi risset inn det da vi var barn.
Vi så på fugler med mamma og pappa, og hun sa vi begge kunne være kaptein.
Som om hun visste.
Som om hun forberedte oss på denne reisen. Dette øyeblikket.
Hun forberedte oss på å lede.
Sammen.
Alt som er godt.
Jøss, Drea. Sjekk oppdekningen.
Mammas verste mareritt er å gå tom for mat ved tilstelninger.
Jeg arvet det.
Fins det verre mareritt enn at dødsdatoen din er i morgen?
Jøss. Litt av en gledesspreder, du.
Ok, Saanvi. Hva skal du på mandag?
Mandag i overmorgen-mandag? Mandag 3. juni 2024?
Den, ja.
Det har jeg ikke tenkt på, men nå som du spør,
vil jeg fullføre avhandlingen min om barnekreft, antar jeg.
Oi. Jeg trodde å lese ferdig Ondskapens hotell var ambisiøst.
Jeg skal endelig slå Mick i Bananagrams.
- Drøm! - Ja! Drøm er riktig!
Jeg har tenkt å føde et barn.
- Har du tenkt på et navn? - Ja. Hope. Det kom av seg selv.
Hvis genetikk er en indikasjon, vil denne ungen være sta som et helvete.
Så lenge hun får din evne til å lage møbler, er jeg fornøyd.
Og du er ikke så dårlig til å lytte. Så det er en bonus.
For ikke å nevne styrken, motstandsdyktigheten og lojaliteten din.
Vel, med dere to som foreldre, blir det der en svært heldig unge.
Takk.
Jeg går og legger meg.
Trenger hvile. Blir en stor dag i morgen.
Jeg ringte for å høre om pappa. Han klarer seg bra hos Chez Vasquez.
Angrer du på at du tok et senere fly?
Jeg vet ikke. Livet hadde vært mye lettere.
Men ikke slik en øyeåpner.
Mange ville jeg ikke ha møtt. Jeg ville ikke ha møtt...
Zeke.
Ja.
Hva med deg?
Jeg ville ha dratt med Grace.
- Da hadde du ikke hatt Eden. - Eden ville ha funnet oss.
Det som er ment å skje, vil skje.
Ja.
Eden Beden! Elsker deg.
- Hei. - Hei.
Vi fikk aldri snakket om...
- Ja. - Ja.
Vet du...
Jeg trodde aldri jeg ville bli så nær noen som jeg er med familien min.
Men så kom du inn i livet mitt.
Det i går kveld var fantastisk...
men jeg vil aldri komme over Grace.
Det er ikke rett overfor deg.
Hjertet mitt er fortsatt hos Alex.
Selv om vi skulle overleve dødsdatoen og ingenting ville være forandret...
Jeg kan ikke annet enn å elske henne.
Så det blir kanskje ikke deg og meg, Ben Stone, men...
Jeg vil alltid elske deg.
Samme her.
Skål, dere, måtte vi redde verden.
Om vi redder verden i morgen, vil noen få vite det?
Eller vil ting bare fortsette som før,
med oss innesperret og hatet?
Etter alt vi har gjort de siste fem og et halvt årene,
tror du det holder?
Jeg vet ikke hva som legges på vektskåla eller hva det guddommelige vil med oss.
Jeg håper bare det gode er nok til å oppveie det onde.
Men hvorfor oss?
Hvorfor flight 828?
Hvorfor slapp 827 eller 829 unna?
Jeg gjetter på at det ikke er noe spesielt med oss.
Vi er bare en gjeng tilfeldige mennesker. Noen gode, noen onde.
Et statistisk utvalg for et guddommelig eksperiment.
Vi sier alltid at alt henger sammen, men sannheten er
at vi er alle forbundet med hverandre.
Alle på det flyet. Alle i verden.
Vi glemmer bare.
Kunne vært enklere med en lapp: "Vær snille mot hverandre, ellers."
Jeg tror ikke kallene tvang oss til å gjøre godt.
De ga oss en sjanse til å velge det.
Og de prøvde å forklare det på den beste måten vi kunne forstå.
Kjernepunktet er vel at alle bare skal gjøre sin del.
Vi burde hvile.
For morgendagen...
...for hvem vet hva?
Hei, her er litt varm kakao.
Med de små marshmallowene du er så glad i.
Du har aldri spurt hvorfor jeg tok et senere fly.
Det aner meg at du vil si det nå.
For å dra ut tida.
Jeg tror jeg visste at du fridde
fordi du ville hjelpe meg gjennom Evie-dramaet.
Det betyr ikke at jeg ikke elsket deg. Det gjør jeg fortsatt.
Uansett hva morgendagen bringer...
...tror jeg vi begge vet at vi har ulike ønsker for framtida.
Vi kan finne et kompromiss.
Jeg ville aldri bedt deg inngå kompromisser om lykken din.
Særlig ikke når alt du trenger, er ett telt unna.
Hvor enn du drar, er det der jeg vil være, forstår du det?
Ok?
Lojalitetsfølelsen din er en velsignelse og en forbannelse.
De siste månedene har vært flotte,
men da vi satt rundt bålet, så jeg hvordan du og Drea så på hverandre.
Og jeg bare visste.
Og jeg tror at hvis du er ærlig med deg selv,
ønsker og trenger du å være hos henne.
Jeg elsker deg.
Og jeg vet at du ikke elsker meg mindre om du går og lever det livet du skal.
Det du fortjener og trenger.
Det er med barnet ditt og Drea, med familien din.
- Hei, hva skjer? - Jeg ville bare si god natt.
Skal du ikke sove her?
Jeg vet det.
Hører du det?
Hører hva da?
Det er så fredelig.
Tante Mick og jeg har vært her før.
Ja. Da vi var barn.
Med bestemor Karen og bestefar Steve.
Hvorfor sier du dette nå?
Jeg hadde helt glemt det, til Mick og jeg gikk etter ved.
Mamma tok oss alltid med på camping på de sprø fugletittingsturene sine.
Det må finnes hundrevis av lysbilder på loftet til Beverly.
Hvis vi bare...
Ikke "hvis".
"Når."
Når vi overlever dette, skal vi gå gjennom alle lysbildene.
Sammen.
Vi klarer det, pappa.
Jeg bare vet det.
Min evige optimist.
Du finner alltid muligheter og håp,
selv når alle andre er klare til å gi opp.
Hvordan skal jeg takke deg?
Du kan takke meg ved å ta meg med og fly glidefly ved Bethesda-fontenen.
Det vil jeg ikke gå glipp av.
Alt henger sammen.
Cal, hva gjør du?
- Jeg må dra, pappa. - Nei, jeg vil ikke miste deg igjen.
Nei.
Det er i orden.
Du sa det selv.
Vi må gjøre vår del, og dette er min.
For å redde passasjerene, for å tippe vektskåla.
Det må finnes en annen måte.
Det går bra, pappa.
Nå vet jeg hva vi må gjøre.
Vær så snill og stol på meg i alt dette.
Jeg elsker deg.
Takk for at du er faren min.
Jeg elsker deg.
Vakre gutten min.
Elsker deg for alltid.
Cal...
Kjære Gud, jeg ber om din veiledning.
Si hva jeg skal gjøre nå.
Tekst: Sissel Drag