Viděli jste...
- Opakoval jsem to pořád dokola. - Najdi ji.
Měls pravdu. Spojují nás volání. Pomůžu ti následovat Boží poslání.
Máme zadržet všechny cestující.
Ne. Má jenom mě.
Sociálka se o něj postará.
Tati!
- Vrátím se. - Tati!
Jsem kapitán. Udělal jsem, co jsem musel.
Nejsem připravená umřít.
Kdo tu mluví o umírání? Uvidíme se v roce 2024.
Můžu se podělit?
Pro mě? Děkuju.
Na zdraví.
Co se ti stalo s rukou?
Nic se s ní nestalo. Přesně tak má vypadat.
Vybral si mě Bůh.
Takže jsi výjimečná?
Když jsi tak výjimečná, proč jsi tady?
Protože čekám, až mi dá znamení.
A včera to poprvé po dlouhé době udělal.
Rozzářil mi ruku.
Zase mě potřebuje.
K čemu?
K přípravě na poslední soud. Na závěrečnou zkoušku ohněm.
Znáš někoho jako ty?
Jo. Jednoho člověka.
Najednou po těch měsících začala zase zářit.
Podáš mi hasák?
Tajemná dračí jizva.
Neuvěřitelný.
Dřez by měl fungovat.
A takhle se musí na špatný těsnění.
Jasně. Jednoduchý.
Chceš udělat snídani?
Olive pomáhá v Edenině škole, tak mám čas.
Rád bych ti dělal společnost,
ale musím do práce.
Můj 22letý šéf, co si říká Pooter, zvažuje,
že by mě povýšil na vedoucího mražené sekce.
Štve mě, že jsi kvůli nám musel zase do práce.
A že sám nemůžu pracovat.
Chci pomáhat.
- Chci jít ven... - Cale.
Jsi jedinečný.
Dokonce i mezi cestujícími.
Musíš být opatrný.
Nenechám si tam zavřít dalšího člena rodiny.
Zachráněná září.
Zeku, nesnáším to tu.
Nevzal bys mě radši k sobě?
Abys mi to tady zabydlela?
Mně se ta oslepující bílá líbí.
Nemluvě o nekonečném poznání minulosti i budoucnosti.
Kéž bych ti mohl říct, co všechno se stane.
- Řekni mi to. - Nemůžu.
Když ti prozradím budoucnost, rozhodneš se jinak.
Nemůžu ovlivňovat tvou svobodnou vůli.
Můžeme se bavit o minulosti.
Tím nic nezkazíme.
Jasně.
Kam až se chceš vrátit?
Jak jsme se potkali v chatě?
Nebo dál?
Co myslíš tím „dál“?
Pamatuješ tu fotku s Angelinou a Petem?
Jo.
V našich životech byla spousta chvil, kdy jsme se málem potkali.
- Kdy třeba? - Rockefellerovo kluziště, 2007.
Málem jsi do mě najela,
ale nakonec jsi to vybrala a prosvištěla kolem.
- To je vtip? - Ne.
Když sis koupila první fialovou barvu na vlasy.
- Stál jsem u regálu se zubní pastou. - To je šílený.
Víš, co je šílený?
Tu noc, kdy měl let 828 přistát, jsem byl s taxíkem na letišti.
Jak to, že si to nepamatuješ?
Nabíral jsem lidi na letišti skoro každý den.
Když se o vás začalo psát v novinách, nevzpomněl jsem si, kde přesně jsem byl.
Ale odsud to všechno vidím.
Všechna naše „málem“.
Oba jsme slyšeli, jak říkáš...
Najdi ji.
- A fakt jsi mě našel. - Konečně jsem to zvládl.
Strašně tě miluju.
Nemáš tušení, jak je těžký, že se tě nemůžu dotknout. Že tě...
nemůžu obejmout a cítit tvou blízkost.
Kéž bych tě mohl políbit.
Prostě...
Zeku.
Mick, tohle k tobě není fér.
- Nechci to říkat, ale asi by bylo lepší... - Ne, prosím.
Otočte se.
Co to sakra bylo?
Pardon, řekli mi, ať... Máte jít se mnou.
Náš systém ukazuje, že jste měl v 8:14 volání.
Potřebujeme detaily.
Co tohle?
Řeknu vám všechno o svým pitomým volání,
až mi pomůžete najít mýho syna.
Pamatujete si ho? Charlieho?
Je u pěstounů, co jste mě sem zavřeli.
Několik měsíců jsem ho neviděl.
Chápu, že jste frustrovaný.
Chápete, jo?
Máte děti?
Ještě ne, ale chystám se.
Tak to nechápete.
Každou noc probdím a přemýšlím, kde asi je.
Když usíná v úplný tmě,
má noční můry.
A nikdy by to nepřiznal, ale...
utěší ho jedině moje objetí.
Řeknu mu: „To nic, Charlie. Každý se občas bojíme tmy.“
Ani nevím, jestli má lampičku.
Uděláme, co můžeme, abychom ho našli.
A co tohle, pane Butlere?
Jestli vyřešíme vaše volání,
dovolíme poručíku Vasquezovi, aby se po něm poptal.
Jestli ho vyřešíte?
Tým ho tentokrát vyřeší.
Mick, měla jsi volání? Co se děje?
Ne. Nemám tušení.
Pan Butlere?
Vaše volání.
Viděl jsem stavební zakázku pro město
na nějaké údržbářské práce.
Míval jsem úspěšnou stavební firmu.
- Dostával jsem spoustu zakázek. - Co tam stálo?
Já nevím. Byla něčím politá. Asi inkoustem.
Nebylo tam moc vidět. Působilo to strašidelně.
Ale vyluštil jsem pár čísel.
Neslyšel nebo necítil jste něco?
Hudbu.
Housle?
Klasickou hudbu.
Víc si nepamatuju.
Prosím, vyřešte to.
Musím najít svýho syna.
Pardon, proč jsem tady?
Paní ředitelka souhlasila...
Na zkoušku.
...abys Vasquezovi pomohla řešit volání.
Proč mě? Proč to nedělá Drea nebo Wicks?
Ti už jsou na jiné misi a navíc nejsou cestující.
A co Ben? Mohli bychom...
Propustíme ho ze samotky,
ale ty jsi jediná z cestujících, kdo byl u policie.
Takže mě prostě necháte odejít...
Očipovali jste mě.
- To je barbarské. To nesmíte. - Vážně?
Je to pojistka.
Když nebudete zpátky do 17:00,
už se nikdy ven nepodíváte, ať to vyřešíte, nebo ne.
Fajn.
Netušíš, kolik práce mi dalo dostat do jednotky cestujícího.
A potřebujeme uspět, tak mě nezklamte.
Tlumené světlo, housle, rozlitý inkoust a spousta čísel.
Tak jo, poradili jsme si s horším.
Byla to zakázka pro město. Věděl bych o zkratce.
Tak jo. Čas vypršel.
Bene, musíš být opatrnější.
Co to děláš?
Bene?
Hej.
VZBUĎ HO
Deset prstů na rukou i na nohou.
Třicet dva týdnů.
Nevím, jak dlouho to ještě utajím. Prostě...
- Ještě není čas. - Chápu to.
Tohle není normální prostředí. Ale zvládly jsme to utajit až doteď.
Co se mnou úřad udělá, až zjistí, že jsem těhotná?
Nebo hůř, co udělají s mým dítětem?
Chápu, že se bojíš.
A nemám na všechno odpověď, ale jedno ti můžu slíbit.
Nejsi v tom sama.
A nic nepovím, dokud nebudeš připravená.
S dovolením. Mám tu pacientku.
Pojď. Jde o Bena.
Tak jo. Zůstaň tu, jak dlouho budeš potřebovat. Dobře?
Zkoušel jsem ho probrat, ale asi je v transu.
Takové volání jsem ještě neviděla.
„Vzbuď ho.“ Máš něco, co by ho probralo?
Myslím, že ho nemáme rušit. Asi by to měl dokončit.
Zvládne to za dvě minuty? Musím dohlížet na řešení volání.
Mám za zadkem Zimmerovou. Sleduje je jak ostříž.
Tohle je taky volání.
Dohlídnu na něj, aby se mu nic nestalo.
Nechám vás v části, kam nesmíte,
a doufám, že ho dostaneš do pokoje. Nezklam mě.
Dnes mi jde o hodně.
- Myško, rád tě vidím. - Já tebe taky.
Už je to... Ani nevím jak dlouho.
Chtěl jsem tě pozvat na Díkůvzdání u Vasquezových, ale Jared...
Ne.
Počkat.
- Vy spolu... - No tak, brácho. Nech si to.
Svátky už nejsou, co bývaly.
Dobře.
Tak o co jde?
Vypadáš za tím obřím stolem komicky.
Komickej bude tvůj ksicht.
- Fakt? - Jo.
Přijeli jste se mi až z Bronxu posmívat, nebo...
Potřebujeme pomoct najít jednu firmu,
ale má to háček.
Nemáme nic než pár čísel.
Doufáme, že tvoje databáze porazí Google.
Nechte to na mně.
Díky strýčkovi Jaredovi tam teď děti v podstatě žijou.
Postavil ho za týden. Vejtaha.
Muž mnoha talentů.
Jeho bratr má taky pár talentů.
A...
voilà.
Tohle jsou čísla parcel.
Identifikují městské bloky,
ale uvnitř toho bloku je 15 firem.
Takže bez dalších čísel to nemůžu zúžit.
Patnáct. To abychom vyrazili. Nemáme moc času. Ale díky.
- Rád jsem tě viděl. - Já tebe taky.
Měj se.
A podle rezonance včera konečně ustalo volání Hannah.
A já...
Bojím se, že to volání ustalo, protože se nevyřešilo.
Kdo ví, co to znamená pro náš záchranný člun.
Jelikož mě stejně neslyšíš, můžu ti to říct.
Polly je těhotná, Bene.
Život tady je tak krutej, těžkej a...
Jsem ráda, že ses vrátil.
Bene? No tak. Pojď sem.
Není ti nic?
- Saanvi. - Jo.
Co to sakra je?
Dobře. Zatím nemáme žádné stopy.
A tohle byla devátá zastávka?
Jen polovina z nich mě poznala jako „magora z 828“, což ujde.
Na druhou stranu nám dochází čas.
Je to k ničemu.
Co když měl Joe to volání jenom proto,
že měl stavební firmu?
Věděl by mnohem líp, co v těch firmách hledat,
kdyby tu byl s námi.
Nechápu, proč si Zimmerová myslí, že vyřeším cizí volání.
Viděl jsem tě jich vyřešit snad tisíc. Jsi úplná legenda.
Vidíš? To je ono. Co teď?
Ne, vypadá to... Ta ulice vypadá povědomě.
Není pár bloků tímhle směrem bar Kolem světa?
Chodívali jsme tam po práci.
Pravda. Měli tam drinky z celého světa.
Piva z různých zemí. Bože, ten litevský ležák.
Ten vždycky bodnul.
Plánoval jsem, že bychom mohli do Litvy na líbánky.
Jo.
Jestli to vyřešíme, můžeme mrknout, jestli pořád fungují.
Dávám tomu 20 minut,
než pro nás dojde zrzavý poskok Zimmerové.
Stihneme to za deset.
Šla jsem do toho s vidinou, že najdu Joeova syna
a zachráním svět,
ale litevský pivo taky nezní špatně.
Vzbuď ho. Koho? Tebe?
Nemám tušení.
Očividně mi to přišlo důležitý. Proč ty mezery?
Mezery jsou...
cesta.
Vedou nás...
k tomuhle.
Počkej.
Kanceláře.
Jídelna.
Klubovna.
Tam jsou pacienti ALNI.
Laboratoře. Bene, je to mapa detenčního centra.
Nebudeme čekat, až to vyřeší oni, že ne?
Ani nápad.
Jak říkají mé děti, jdeme hledat poklad.
- Vedle? - Snad už to bude ono.
Housle. Slibný začátek.
Čekám na vás.
Myslím, že vím přesně, co hledáte.
- Aha... Jo. - Ne!
Ne, promiňte, pane. Nesháníme prsten.
Zlatý, kulatý výbrus,
jednoduchý, vkusný.
Je hezký.
Už ode mě jeden takový dostala.
Jo. Problém je, že ho vrátila.
- Aha. - No jo.
Ale ne.
Akorát vynechal, že vybral brus princezna.
Říkám to správně?
A nakonec se objevil na prstu mé nejlepší kamarádky.
- Vážně to chceš hrát? - Jo.
Jo.
Prsteny tedy ne.
Jasně.
Jsem Graham Carpenter.
Co pro vás mohu udělat?
Prý tu jsou špatné rozvody.
Prověřujeme celý blok.
Minulý měsíc nám měnili plynové potrubí.
Elektrický rozvaděč je v dobrém stavu.
A pokud vím, s vodou taky problémy nemáme.
Ale klidně se podívejte sami.
Díky.
Je tam kamera.
Až se otočí, máme osm vteřin, abychom doběhli na konec chodby.
Počkej, jak víš...?
Zatímco ty ses snažil najít cestu ven, já se tu zkoušela zorientovat.
Musíme to celé projít.
Jdeme.
Jdu za tebou.
Dobře, rozumím.
Někdo jde.
Počkej!
Tady.
Jestli nás najdou, už nikdy neuvidíme denní světlo.
- Cestující tady nemají co dělat. - Dělej, co já.
Potřebujete něco?
Jo, tak nějak.
Vanci, díkybohu.
Přišel jsem na vás dohlídnout
a vy se olizujete jako na maturáku?
Čekali jsme hlídače.
Ať máte za lubem cokoli, přestaňte. Plánují přepadové sčítání.
Jestli nebudete v pokojích, zavřou vás nadobro.
Čím dřív rozptýlíš stráže,
tím rychleji to vyřešíme a vrátíme se do pokojů.
Asi tu máme rozbitý skener. Podíváte se?
Ano, pane.
Všem strážím, v sedm večer dojde k uzavření střediska.
Takže...
vám tu nikdy neblikají žárovky?
Jak říkám, ne.
Zkontrolovali jste elektřinu, plyn, vodu,
dokonce i toner v tiskárně,
což podle mě nespadá do stavebních regulací.
Díky za váš čas.
- Špatný obchod? - Ne, musí to být on.
- Jinde klasická hudba nehrála. - A ještě odhadl tvůj vkus na prstýnky.
Aspoň co jsem myslel já.
Byl dokonalý.
Co jsi s ním vůbec udělal?
S tvým prstenem?
Pořád ho mám.
Jestli jsme tu správně, měli bychom zavolat Olive.
Ať to taky prověří.
Podívejme na pana vedoucího. Do toho.
- Jarede? - Ahoj.
Zkoušel jsem volat Olive, ale nezvedla to.
Táta jí rozbil telefon. Klasika.
Mám tady známý hlas. Vydrž.
Ahoj, to jsem já.
Ahoj, zase jsi utekla?
Ne tak úplně.
Je to složitý.
Potřebuju najít informace k Joeovi Butlerovi. 29C.
Dobře. Tak ukaž.
Pochází z Jižní Karolíny.
Má dítě.
Před pár lety přišel o ženu.
- Nemá to snadný, co? - Nezapomeň na inkoust a světlo.
Našel bys na nástěnkách něco o inkoustu, asfaltu nebo kalu?
Nějaká mytologie k tlumeným světlům?
Stavební firmy? Formuláře?
Jak se tak poslouchám, je to marný.
Jo. Promiň, ale na nástěnkách nic nevidím.
Viděla jsi ještě něco?
Bylo to Joeovo volání.
Potřebuje ho zoufale vyřešit, aby mohl najít syna.
Ale nevidím mu do hlavy.
Pomozte mi! Pomoc!
Teto Mick, vzpomínáš, co jsem tuhle říkal o Bethanině volání?
- Jo. - Co kdybych to zopakoval?
Záměrně se nabourat co cizího volání? To bys dokázal?
Netuším, ale můžu to zkusit.
Vidíte něco nového?
Cítil jsem volání, ale nic jsem neviděl.
To tu ještě nebylo.
Mozková aktivita naznačuje, že ho měl.
Vytiskněte skeny. Odnesu je doktorce Bahlové.
- Jsi tam ještě? - Jo.
Vyšlo to. Byl jsem tam.
To je úžasný. Jak?
Nedokážu to popsat, ale je to naléhavý.
Viděl jsem inkoust, kus papíru a tlumené světlo, ale pak se rozzářilo.
Jak to myslíš?
Byl to starý lustr nad recepcí.
Žárovky se rozžhavily tak, že vybuchly.
Jdeme na to. Díky. Jsi úžasnej. Sláva drakům!
A po dalších ztracených pěti letech kvůli strážným a neúspěchům...
Jsme na místě.
Bude muset zabavit dalšího.
Jak se tam dostaneme? Čtyřmístný kód znamená 9 999 kombinací.
Vlastně 10 000.
- Volání? - Ne, dobrý sluch.
Odemykám každý den laboratoř. Naučila jsem se tóny.
Dal bych ti pusu, ale to už tu bylo.
Panebože.
Daly.
No paráda. Jste zpátky.
Nevisel tady lustr?
Jestli ano, tak nejmíň sto let zpátky.
Celý obvod je odpojený.
No tak. Město ho odpojilo ve 30. letech.
Je vyloučený, aby z něj vyskočila jiskra.
Má pravdu.
Poslyšte, věnoval jsem vám hodiny, ale už mi došla trpělivost.
Je načase to zabalit.
Ty obvody nemůžou způsobit požár.
Volání nejsou doslovná. Máme se zaměřit na obvody,
což znamená, pane Dělám to už osm měsíců,
- že... - Půjdeme po kabelech.
Projdu sklep.
Co? To si snad děláte srandu.
Dole nic není.
Bille, jsi v pořádku?
- Co se mu stalo? Jak se sem dostal? - Nevím.
Dobře, víme, že když se Cal dotkl ocasu,
uviděl Dalyho v záři. A Daly chtěl, aby tam Cal zůstal.
Pak se na okamžik vrátil do letadla v Eurece.
A pak zase zmizel. Nejspíš do záře.
Což nás přivádí k původní otázce.
Jak se dostal sem?
Životní funkce má v normálu.
Takže ho uvedli do kómatu jako zadržené?
Podle ukazatelů ne.
Je pod sedativy, aby mohli monitorovat mozkovou činnost a funkce.
- Saanvi. - Co?
Moje volání.
Vzbuď ho. Musíme ho probudit.
Může vědět něco o záři. Bille!
Ten se nevzbudí. Napustili ho Ketofolem.
Musíme ho rozmluvit.
Každou chvíli můžou přijít. Bille, slyšíš mě?
Víš, co je můj oblíbený film?
Vykoupení z věznice Shawshank, Příchozí?
Ne, Pulp Fiction.
Ráda vidím známou tvář. Ahoj.
Angelino, jsi naživu?
Přivedl jsem tě sem?
Zdá se, že si k sobě vždycky najdeme cestu. Jsme propojení, Cale.
Ne, nechci s tebou nic mít.
Bille!
Vidíš mě?
Díkybohu.
Tak jo. Budeš v pořádku, dobře?
Pamatuješ si něco o záři nebo jak a kdy
ses sem dostal?
Snaží se něco říct. Nespěchej. Sakra.
Všichni cestující se musí vrátit do ubikací.
O tom Vance mluvil.
- Nemůžeme ho tu nechat. - Ne.
Když nás chytí, zavřou nás na bůhvíjak dlouho.
Tak Dalymu nepomůžeme.
Musíme ho vzbudit.
Hotovo. A jestli máme pokračovat, musíme odejít.
- Jasně. - Bene. Hned.
Vrátíme se, dobře? Slibuju.
- Bene. Jdeme. - Slibuju.
Nedovolil jsem vám sem chodit,
tak s těmi blbostmi přestaňte.
- Ta zeď tu byla vždycky? - Slyšíte mě?
Přijďte s povolením k prohlídce!
Stavař by falešnou zeď poznal.
Mick, bacha.
Vstávej!
Panebože, obchodují s dětmi.
Jste všichni v pořádku? Už jste v bezpečí.
- Tati! - Charlie?
Joeovo volání mu zachránilo syna.
Vytvářel jim nové identity.
Falšoval adopční dokumenty, rodné listy.
Dostali jste ho včas.
To jo.
Chudáci mysleli, že jedou na tábor. Netušili, co je čeká.
Jdeme po té organizaci přes rok.
A teď se na ně přišlo. Dobrá práce. Přebereme si to.
Poslyšte, sociálka mu už pěstouny našla. Nechápete to?
Byl v několika rodinách.
Jakmile zjistí, že jeho otec letěl...
Přísahám, že mu osobně najdu slušnou rodinu.
Můžu bydlet s tátou? U něj by mi bylo nejlíp.
Poslyš, táta tě moc miluje.
Vím to, protože nosí na srdci tvou fotku.
Vážně?
Víš, co mi jednou řekl?
Že prý ho uklidníš pokaždé, když se bojí tmy.
Jo, řeknu mu: „To nic, tati. Každý se občas bojíme tmy.“
A hned je mu líp.
Postaráme se, aby šel do rodiny nevysazené proti cestujícím.
Zkontroluju si to.
Bude to dobrý, Charlie. Slibuju.
Pojď ke mně, kamaráde.
- Tak jo. - Díky.
Jste v pohodě?
Jsem těhotná. Občas se mi zatočí hlava.
- Jsi zraněná? Praštila ses? - Jsem v pohodě.
BAHLOVÁ, SAANVI
Vypadáš skvěle.
Přišli jste o zátah,
ale doufám, že jste se venku bavili.
Bavili.
Vyřešili jsme tvé volání.
Takže mi najdete syna?
Ještě něco lepšího.
Pojď s námi. Všechno ti řekneme.
Byl lehce otřesený,
ale netuší, v jakém byl nebezpečí.
Zachránilo ho to volání.
Charlie.
Charlie. Panebože. Kámo!
Chyběl jsi mi.
Ty mně taky, tati. Hele, viklá se mi zub.
A hádej co? Odteď se budeme vídat.
Moji noví pěstouni říkali, že mě kdykoli přivedou,
než nás zase nechají bydlet spolu.
Mají příšery na hraní.
Caleba se taky ujali.
Prý má pro mě lampičku navíc.
Občas se bojí tmy jako ty a já.
Dnešek mi připomněl, že temnota nikdy nevyhraje.
Měla jsi těžký den.
Jo, můžu zase vyšetřovat. A taky pomáhat lidem.
To jo.
Bylo to fajn, Zeku.
Bylo fajn být zase venku a pomáhat.
A jako poděkování mě zase strčili pod zámek.
Blbý, co?
Netrap se tím, jak ti ubližují.
Soustřeď se na to, jak pomoct ostatním.
Proto tě miluju.
Vždycky přesně víš, co říct.
Slova někdy nestačí.
Potřebovala bych obejmout.
Rád bych, kdyby to šlo.
Řekneš mi aspoň, že bude všechno dobrý?
Mick?
Dále.
Ahoj.
Nestihl jsem ti poděkovat.
Dnešek mi připomněl staré dobré časy.
Nesu ti něco z minulosti.
Prsten to není.
- To je dobře. - Jo.
Hezký.
Prosím.
Ahoj, Litvo.
Na zdraví.
Ahoj!
Viděla jsem, že svítíš. V pohodě?
Jo. Vlastně jsem ho dnes viděla.
- Koho? - Druhého vyvoleného.
Měl radost, že tě vidí?
Ani ne.
Nerozumí tomu.
Ale pochopí to.
Pochopí.
Tohle bude ten sad. Díky.
Ty.
...že je to holka. Nevím to jistě, ale...
Sakra.
Dobře, že jsme na jedné lodi.
Jsme sakra dobrej tým.
Co myslíš, že se tam Daly dozvěděl?
Nemám tušení.
Ale už víme, že se nikdo nevrátí s prázdnou.
- Neměla jsi mě šetřit? - To nejde.
Jsi moc dobrá.
Ukaž, co uděláš teď. Jsem zvědavá.
Teď nevím, jak dál.
Povíte mi, proč už je vzhůru?
Co se děje?
No tak. Vyklop to.
Překlad titulků: Anna Farrow