DOOM PATROL
Fetița e singură.
Fetița e mică.
Fetița dârdâie de frică !
Iată-ne față în față, fetiță dragă,
fiindu-ne scris să ne înfruntăm în locul de izvorâre a destinului nostru.
Dacă inițial am fost o șoaptă, acum sunt un răcnet.
Tu ești acum captivă în lumea mea.
- Nu, nu e corect ! - Ai dreptate, fetiță dragă.
Nu e corect, ci e predestinat.
Te rog !
Ești puternic.
Dar și eu sunt puternică.
Ai trăit în capul meu.
- Nu vreau să lupt cu tine. - Ăsta ne este destinul.
- Asta e calea. - Atunci, hai să schimbăm calea !
Nu dau doi bani pe destin.
M-ai apărat nu demult. L-ai apărat pe Manny.
Mi-ai fost prieten.
Așa că o să rămânem aici,
departe de restul lumii,
oricât de mult va fi nevoie,
până vom redeveni prieteni.
Doar atunci voi permite întoarcerea noastră acasă.
Spune-mi, ce alegi ?
- Ești bine ? - Da.
Ce mama dracu' ?
- Ești bine, Cliff ? - Sunt în al nouălea cer. Cară-te !
Rita !
Ești bine ?
Dumnezeule ! Dorothy...
Ce mama naibii ?
Tată !
DUPĂ O SĂPTĂMÂNĂ
Încearcă să strângi pumnul și să-l deschizi.
Nu e suficient că mi-a omorât soția, că m-a îndepărtat de fiica mea
și că m-a forțat să ratez nunta ei...
Normal că nu ! A trebuit să-mi lase pe cap rahatul ăsta de mână !
Încearcă din nou.
Probabil că a plănuit să se strice după moartea lui ca să râdă el la urmă...
Felicitări, gunoi pervers ! Ai câștigat !
Omul a murit de bătrânețe, Cliff. Tu, nu.
- Consider că tu ești mai câștigat. - Ți-e ușor să spui asta.
Toate mizeriile tale sunt belea, pe când mizeriile mele sunt mizerii.
- Omul și-a dat silința. - Ei bine, i-a ieșit un mare rahat.
Fă-i o analiză completă.
Spune-mi, te rog, că poți îndrepta greșeala lui Mengele.
Vreau să fiu la potențial maxim când o să fac o gaură în hoitul lui !
- Analiza nu arată nicio greșeală. - Cum așa ?
Problema ta de la mână nu este de natură mecanică.
Atunci, scanează-mă din nou, amice, fiindcă totul e mecanic la mine.
Nu totul.
Vrei să spui că problema e la creierul meu ?
Nu mi-e rușine să spun că mi-am imaginat moartea lui Șefu'.
Acum, că s-a întâmplat, nu simt ce credeam că o să simt.
E perfect normal să simți sau să nu simți ceea ce simți sau nu simți.
Relația dintre noi și Șefu' era complicată.
E perfect normal ca moartea lui să ne trezească trăiri complicate.
Tu cum faci față ?
Azi e ultima ședință de repetiții la "Orașul nostru".
Nu pot lăsa problemele mele personale să afecteze producția.
Prin urmare, mi-am dat silința în ultima săptămână
să procesez pe deplin suferința iscată.
Mi se pare minunat că joci într-o piesă
care te umilește, care îți umilește toți cunoscuții.
Ar trebui să te liniștească.
Iartă-mă că nu deplâng moartea gunoiului uman
care mi-a distrus cariera, corpul, viața !
Bună, Dorothy !
Bună, scumpo ! Vrei să-ți pregătesc ceva de mâncare ?
Ai vrea un castron mare de înghețată cu ciocolată ?
Știu ce încerci să faci. Răspunsul rămâne "nu".
Nu-l îngrop pe tata până nu se trezește Jane.
Merită să-și ia adio de la el.
Cadavrul ăla e expus de o săptămână.
Începe să miroasă ca Louis B. Mayer
după un bufet suedez cu fructe de mare.
Cineva trebuie să discute cu ea.
Stai așa ! Nu v-au ajutat friganelele să vă apropiați ?
Exact. În cel mai bun caz, e indiferentă în ceea ce te privește.
Așa că n-ai nimic de pierdut.
Mai puțin mâinile, picioarele
sau orice alt lucru pe care lumânarea ei uriașă vrea să mi-l rupă.
N-ai dormit nici azi-noapte ?
Să știi că eu și Rita am făcut niște sendvișuri.
Nu mi-e foame.
Bine.
- Scuze că am folosit toată mazărea. - Nu-i nimic.
Oricum n-o mânca nimeni.
Când încă trăiam în lumea lui Danny,
uneori, treceau zile, săptămâni
sau chiar luni întregi între vizitele tatei.
Dar mereu se întorcea.
Îmi aducea suvenire din călătoriile lui,
avea un ditamai zâmbetul și-mi spunea "hai să ne creăm amintiri".
Amintirile sunt liniștitoare.
Când m-a adus tatăl tău aici,
amintirile mele păreau singurul motor al existenței mele.
Că erau bune sau rele
nu prea conta. Dar m-am rătăcit în ele.
Decenii întregi.
Când am reușit să privesc dincolo de ele,
m-a șocat ce sacrificii mari am făcut de dragul vremurilor apuse.
Ai toată viața în față, Dorothy.
Nu o irosi, ca mine.
Cum poți trece peste asta ?
Încă nu știu dacă am găsit soluția.
Dar ne-am putea ajuta reciproc să facem un prim pas.
"Scumpa mea Rita, așa cum ți-am zis deseori,"
"sunt lucruri misterioase pe lumea asta, care merită atenția noastră."
"Asta-i misiunea care a devenit nucleul vieții mele."
"Acum, că am murit,"
"trebuie să las acea povară pe umerii tăi puternici."
"Prin urmare, îți încredințez acest secret."
"Sper să nu-ți trebuiască niciodată."
"Dar, de va veni acel moment, tu ești singurul om de nădejde."
"Numai bine. Niles"
LUMEA DE DINCOLO
Kay ! Kay !
Kay !
Ce naiba se întâmplă ? Kay !
Kay !
Ce ți-a făcut ?
Ascultă-mă ! Femeia care pretinde că e Miranda ne-a mințit.
Nu este cine pretinde că este.
Kay, am făcut ceea ce mi-ai cerut.
M-am întors acasă. L-am găsit pe mielușelul tău.
O să îndrept lucrurile, Kay. Promit. Așa cum am făcut-o mereu.
O să găsesc soluția. Promit.
Începi când ești gata.
Atunci am realizat că puteam să-i fac să plătească
pe cei care au râs de mine, care m-au numit pocitanie,
fata-mehlem, dna Top-Topită.
Aveau să plătească !
Aveam să-i sufoc pe toți sub greutatea furiei mele !
Dumnezeule mare !
Albinele mele !
Albinele mele...
Dă-te la o parte !
Nu știu ce ar trebui să fac.
Ce vrei să fac ?
Vrea să-i continui moștenirea, să-i rezolv problemele,
să rescriu istoria ? Nu ! M-a adus în capcana anonimatului.
Acum vrea să devin importantă ? Ei bine, n-o s-o fac.
Nu pot !
Și îl detest că mi-a cerut asta.
Și mă urăsc pentru că îl detest, deoarece și eu l-am iubit.
Și n-am apucat să-i spun lucrurile astea.
Și acum e prea târziu.
Nu mai e nimic de zis.
Albinele mele !
- Ce mama naibii ? - Tu ești femeia desfigurată !
Rick ? Niles derulează vreun experiment sau e...
N-am vrut să-ți zic la telefon.
Mi-a fost mult mai ușor să dau nas în nas cu cadavrul lui...
Îmi pare rău. M-am luat cu altele.
E greu de crezut că a venit, în sfârșit, ziua asta
sau că n-a venit mult mai devreme.
- Ești bine ? - Nu știu.
- Tu cum te simți ? - Fac față situației.
Oare ?
Ce vrei să spun ? Că ai avut dreptate ?
Credeam că o pot ajuta, dar n-am făcut decât să stric totul.
Încercăm din răsputeri să-i schimbăm pe oamenii iubiți.
Dacă te ajută cu ceva, eu am înțeles că e zadarnic abia după o viață de om.
Știu că e dureros.
Dar nu folosi durerea pe post de scuză ca să te ascunzi aici.
Nu spun asta doar pentru că există un cadavru în putrefacție în apropiere.
Mersi, tată.
Nu, nu, nu !
Trezește-te ! Ești în pericol ! Kay e în pericol !
Am nevoie să mă duci sus !
La dracu' !
Totul s-a dus naibii ! Și iarăși ați pus totul pe umerii mei !
Cum să îndrept lucrurile de una singură ?
Cum să rezolv totul de una singură ?
Nu poți.
Știu că nu ești Miranda.
Am găsit-o la fundul fântânii.
Am găsit toate personalitățile pe care le-ai omorât.
O singură persoană nu era acolo. Tu, tati.
Mărește miza, Jane.
Nu sunt nici tati, nici Miranda.
Nu sunt una dintre personalități.
Sunt infecția care o macină pe Kay dinaintea apariției personalităților.
M-au alimentat toate dubiile, toate fricile, toate suferințele.
Eu sunt rana pe care vrei s-o zgândărești.
Zgândărirea rănii m-a adus la viață. Suferința ei mi-a tot mărit puterea.
Acum am pus mâna pe frâie.
După dispariția ta, doar eu o să mai exist.
Adio, Jane !
Problemă la creier...
Mișcare greoaie a mâinii...
Cliff !
- Vreau să-ți cer o favoare. - Vai de capul și de sufletul meu !
Înțeleg că e posibil să fie ciudat.
Ce mama dracu' ești ? Ești o fantomă ?
Dacă îmi spui să mă apuc de olărit, jur pe Dumnezeu...
Da, sunt. Sunt convins că te amuză starea în care mă aflu,
dar situația stă în felul următor...
Cred că spiritul meu e blocat aici
din cauză că trupul meu n-a primit tratamentul corect.
Corpul meu trebuie incinerat, ca spiritul meu să devină liber.
Mi-am dat seama
că un singur om ar savura cu adevărat arderea mea,
respectiv tu.
Du-te dracu' !
Crezi că o să te ajut să evadezi din casa asta
ca să trăiești fericit până la adânci bătrâneți ?
De ce vorbești cu mine ? N-ar trebui să vorbești cu fiica ta ?
De câte ori să-și mai ia adio de la mine ? Mai bine o las în pace.
Nu cred ! Vrăjeală !
Ai influențat și ai distrus viața unor străini pentru binele tău,
dar acum, când ai ocazia să-ți iei adio cu adevărat de la fiica ta,
vrei să spui că nu se rezumă totul la tine ? Vrăjeală !
Vai de mine ! Am uitat cu cine vorbesc.
Tatăl ideal.
Dobitocule, măcar eu îmi recunosc greșelile.
Ești cel mai mare ipocrit, Cliff.
Știi asta ?
Cum vrei să fii ținut minte când n-o să mai fii,
când oxidarea o să facă din tine un morman de fier vechi ?
Cum vrei să te țină minte copilul tău ?
Cu bune și cu rele !
Atunci, asta te face un om mai bun decât mine.
Mi-ai luat totul, Șefu'. Totul !
După ce am pierdut totul, m-am refugiat în ura pe care ți-o purtam.
Acum, că ai murit, ce mama dracu' să mai fac ?
Cum rămâne cu Clara ?
Nu merit să fac parte din viața Clarei.
N-ar trebui să te dai bătut, Cliff.
Am trăit mai bine de un veac pe planeta asta uitată de Dumnezeu
și am învățat că sunt puține lucruri peste care să nu poți trece.
Uneori, avem nevoie de puțin ajutor,
motiv pentru care i-am trimis caseta Clarei.
Ce ai făcut ?
Speram să vă ajute să deveniți mai apropiați,
să-i ofere răspuns la zecile de întrebări care o macină.
Sincer să fiu,
speram ca asta să contribuie la repararea relației noastre.
Niciun gest din universul ăsta n-ar putea repara relația dintre noi.
Dar îți mulțumesc.
Rita, te caută cineva la telefon. Regizoarea.
Mickey, înainte să începi,
vreau să știi că incidentul de la repetiții nu se va repeta.
Sunt profesionistă.
O să urc pe scenă, o să-mi spun replica și o să plec acasă.
Mă bucur să te aud spunând asta, deoarece colegii se bazează pe tine.
Mickey ?
Nu sunt Mickey, pocitanie cu fața căzută !
Să nu cumva să-ți mai arăți dezgustătoru-ți chip în Cloverton !
Trebuie să lăsăm trecutul în urmă,
dacă va fi să ajungem mai departe.
E cineva acolo ?
Dacă vrei să-ți schimbi perspectiva, îți recomand să mergi în spațiu.
M-a șocat ce sacrificii mari am făcut de dragul vremurilor apuse.
Ce ?
... am făcut de dragul vremurilor apuse.
Unde ești ?
- Îți recomand să mergi în spațiu. - Ce încerci să...
Cpt. Larry Trainor, ți-e frică ?
- Ți-e frică ? - Termină !
Termină ! Sunt... Rahat !
Ce înseamnă asta ?
Ce ? Vrei să renunț la trecut ? Fie, mă rup de el.
Gata cu drama familiei Trainor ! Gata cu regretele ! Am terminat. Bine ?
Ești mulțumit ?
Ce vrei ?
Nu, nu pot.
Șefu' e mort.
Firul de care m-am agățat în ăștia 60 de ani a fost tăiat, în sfârșit,
și fiecare bucățică din mine, inclusiv tu, îmi spune că e timpul să plec.
Dar nu totul se rezumă la noi și la dorințele noastre.
Rita are nevoie de mine.
Dacă plec sau zbor de lângă ea acum, după toate câte am îndurat...
Îmi pare rău, dar nu pot.
Nu acum.
SEDIUL QUORUM
N-ai jucat deja cartea asta ?
- N-am terminat. - Nici eu.
Oamenii ăia ți-au greșit.
Dacă ai fi crezut asta, m-ai fi ajutat, n-ai fi făcut-o pe sfântul.
Nu pot face asta. Nici tu n-ar trebui să poți.
Fiecare dintre noi trebuie să trăiască după anumite principii.
N-aș mai fi eu dacă te-aș lăsa să arunci în aer o clădire plină de oameni.
Deci asta vrei ?
Eu ajung la închisoare, iar cei care m-au otrăvit
și m-au plătit ca să fac lucruri oribile pentru binele lor scapă basma curată ?
Nu e corect, Vic.
Nu e corect, nu e drept.
De asta îți ofer un avans de două minute înainte să sun la poliție.
Nu vrei să ajungi pe lista mea, Vic.
Adio, Roni !
Îmi pare rău.
Jane !
Îmi pare rău.
- Mersi că mi l-ai adus pe Harry. - Îmi pare rău.
M-a ajutat.
Te poate ajuta și pe tine.
Nu pot îndrepta lucrurile.
Totul s-a dus naibii. Nu mai pot urca.
Cred că știu o altă cale.
Ce prost sunt ! Nu pot să crede că urmez sfatul unei fantome...
Clara, tu ești ?
- Tată ! - Nu închide !
Vreau să-ți cer iertare.
De data asta n-o să stric totul cu o mie de blasfemii.
Nu pot face asta acum !
- Nu e un moment bun ? - Tată, nasc, drăcia dracului !
Scuze că am drăcuit.
La dracu' !
Am luat o decizie.
O să-l duc pe tata în Nord, ca să se odihnească lângă mama.
Aș fi vrut să fii trează, ca să-ți poți lua adio de la tata.
Știu că nu v-ați înțeles tot timpul,
dar a ținut foarte mult la tine.
Și știu că și tu ai ținut la el.
Sper să te faci bine în curând.
Toată lumea își face griji pentru tine.
Cu precădere, Cliff...
Îmi pare nespus de rău, Kay.
Îmi pare nespus de rău, Păpușico.
Aș vrea să pot da timpul înapoi.
Ăsta o să mă ducă la suprafață ?
L-am folosit înainte să construiesc Lumea de Dincolo.
N-o să meargă.
Nu poți repara lucrurile, Jane.
Eu sunt adevărata vioară întâi.
Ești un simplu mecanism de adaptare.
Ești singură, ești speriată...
Nu e singură.
Copilă dragă,
ai uitat.
Îți controlez atât mintea, cât și trupul.
Jane nu te poate salva. Dar eu te pot omorî.
Nu poți învinge !
Vrăjeală !
La dracu' !
Jane !
Iat-o pe mica ucigașă !
- Tu nu ești Jane. - Pari mai proastă decât ești, maimuță.
Unde ești ? Ce i-ai făcut ?
Jane a dat de necaz.
E aici ?
Animalul tău de companie...
Lasă-l în pace !
Eliberează-mă !
- E pus pe harță ? - Nu.
N-o să ne luptăm cu tine. N-o să-i facem rău lui Jane.
Veniți repede !
Jane a dat de necaz !
Vai de capul meu ! O să fiu bunic ! Ba nu, o să fiu bunel.
Sau tataie ? Da, tataie sună mai bine.
Jane, ghici ce ! Ce mama dracu' ai pe față ?
Ce mama dracu' ?
N-o să ajungi la suprafață în timp util !
O să muriți cu toții în van !
Nimeni n-o să te salveze !
Prietenii tăi te-au abandonat !
Șefu' e mort !
Trupul tău o să cedeze înainte să ajungi la lumină !
Continuați să împingeți !
- Te țin eu ! - Nu mă atinge !
Și-a revenit... Și-a revenit !
Și-a revenit !
Nu !
Da, și-a revenit.
Se va întoarce, ca întotdeauna.
Atunci, o să-i facem față, cum am făcut mereu.
Între timp, ce facem cu asta ?
Ce gust are ?
Are orice aromă dorești.
Rita ?
Ești bine ?
Sunt nemaipomenit.
Să știi că o să fiu bine.
- Sunt convins. - Pe cont propriu.
Rita...
Rita Farr nu e piatra de moară de la gâtul nimănui.
Lucrurile nu stau așa. Și eu am nevoie de tine.
Dar cred că trebuie să-mi arate ceva.
O să-ți fiu mereu alături.
Plus că e posibil să mai fie lucruri de descoperit sau de elucidat aici.
E timpul ca tu și prietenul tău sclipitor să plecați.
Îmi uzi tu plantele ?
Nu cred.
O să te întorci ?
Nu știu.
Nu mai depinde numai de mine.
Dar sper să mă întorc.
O să-mi lipsești, Larry.
Și tu o să-mi lipsești.
Ce zici, amice ? Vrei să...
- Apel inițiat. - Îmi datorezi 20 de dolari.
Despre ce vorbești ?
Cineva a pus-o în gardă pe Roni Evers.
- Rahat ! Ai idee cine ? - Încă nu, dar o să aflăm.
Apel încheiat.
Îl simți ?
Nu.
Dar îmi amintesc cum este.
Bună, micuță Clara !
Sunt tatăl tău.
Hei ! Ești bine ?
Da, sunt bine.
- De vină sunt piesele mele de rahat. - Cred că îl ajută să doarmă.
Da...
Mersi că m-ai așteptat, Danny.
Cu plăcere, Dorothy.
Mergem într-o aventură pe cinste, tată.
DUPĂ O SĂPTĂMÂNĂ
Are careva de gând să facă ceva în legătură cu...
... asta ?
Dă-o dracu' de treabă !
Sosire iminentă.
Îți bați joc de mine ?
Sosire iminentă.
"Sunt lucruri misterioase pe lumea asta, care merită atenția noastră."
Sosire iminentă.
Sosire iminentă. Sosire...
Sunt sigură că nu era important.
Henrietta, totul pare să se fi dus naibii.
Leonardo, nu te agita.
E adevărat că toate lucrurile au un sfârșit,
dar orice sfârșit este, de fapt, un început.
Știi ce asociez eu cu începuturile ?
Micul dejun ?
Posibilități.
Ai auzit bine, Am pomenit de posibilități.
Viața e plină de oportunități,
La fel ca orașul nostru !
Posibilități, Probabilități statistice,
Tot felul de eventualități...
- Care să ne ridice moralul ! - Exact !
Cică povestea noastră ajunge la sfârșit,
Că nu facem decât să ne prefacem Că ne așteaptă un viitor reușit.
Dar aici, în Cloverton,
Niciun viitor nu e monoton !
Povestea noastră e abia la început,
Nu suntem ratați, e de neconceput,
Suntem eroi, iar viitorul e în mâinile noastre !
Asta...
Asta îmi place.
Mă poți ajuta, scumpo ?
Mulțumesc.
Ai fi dispusă să-mi spui unde anume mă aflu ?
- În Cloverton. - Cloverton...
- În ce an ? - 2021.
Bine. E în regulă, cred.
Ai cumva idee unde l-aș putea găsi pe Niles Caulder ?
Ce e ?
Asta e.
Se pare că va trebui să-l găsesc singur.
Mersi pentru nimic.
Niles Caulder, vin după tine.
Subtitrare: Retail
Bună !
Nu...
De ce nu ?
Ce mama...
TERITORIUL YUKON
Caulder, zâmbește ! Încă n-ai scăpat de lumea asta, moșule.