‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Fii puternic!
‎Capul sus.
‎Mai ușor.
‎Arăți diferit.
‎Mamei tale i-ar fi plăcut mult ‎să mă vadă în rochia asta.
‎Ea mi-a dat-o.
‎Cel mai rău îmi pare ‎că nu i-am îndeplinit dorința.
‎Au spus că a început ‎să-i țâșnească sânge din ochi,
‎gură și nas.
‎Un lucru oribil.
‎Doctorul, fiul lui Sante ‎a făcut tot posibilul s-o salveze.
‎N-a putut face nimic.
‎Cine era cu ea când s-a întâmplat?
‎Doar familia ei.
‎N-au avut timp să sune pe nimeni.
‎Crezi că a făcut-o el?
‎Nu pare o moarte naturală, ‎asta e sigur.
‎Trebuie să plecăm, Janara.
‎Acum că soția lui a murit, ‎nimic n-o să-l oprească pe Sante.
‎Suntem prea puține. ‎Trebuie să le găsim pe celelalte.
‎Da, ai dreptate.
‎Ade, unde te duci?
‎Trebuie să-l văd din nou. ‎Trebuie să-i explic.
‎Dacă te duci afară, mori.
‎Trebuie să încerc. Nu-ți cer să mă ajuți, ‎ci doar să nu-mi pui piedică.
‎Dacă erai în locul meu, ‎și Spirto era acolo,
‎ce ai fi făcut?
‎E o nebunie.
‎Nu te las să te duci singură.
‎Dacă te duci, vin cu tine.
‎Când Domnul...
‎cheamă cele mai neprihănite suflete ‎la El...
‎e ca să ne amintească ‎cât de neobosită e lupta contra răului.
‎Blestemați fie toți...
‎cei care spun rău binelui și bine răului.
‎Blestemați fie ‎toți cei ce se feresc de Domnul
‎și se lasă în seama ‎perversiunii credinței și a obiceiurilor
‎care se numește „știință.”
‎Cei ce se tot feresc de Dumnezeu...
‎înlesnesc împotrivirea și apostazia ‎vremurilor moderne.
‎Și vor muri...
‎fără consolare...
‎sau iertare divină.
‎Să ne rugăm.
‎Ai grijă.
‎Mulțumesc.
‎Nu acum. Sunt prea mulți oameni.
‎Să mergem acasă.
‎Du-te tu.
‎Eu mai stau un pic.
‎Trebuie să-mi iau rămas-bun de la ea.
‎De unul singur.
‎N-ar trebui să fii aici.
‎Nu puteam să nu vin, Pietro.
‎Vreau să înțelegi.
‎Mi-e imposibil să înțeleg.
‎Mama a murit așa de repede
‎încât n-am avut timp să îi alin durerea.
‎Dar ce am văzut...
‎n-aș fi vrut să văd vreodată.
‎N-aș fi vrut să-ți provoc așa o durere.
‎Nu știu ce ai văzut.
‎Sau ce ai crezut c-ai văzut.
‎Știu doar că mama mea se recupera.
‎Leacurile păreau să-și facă efectul ‎și apoi totul s-a stricat.
‎Nu știu ce să cred.
‎Crede în mine.
‎În noi.
‎Nu acum.
‎Trebuie să reflectez.
‎Acum, mai mult ca oricând, ‎locul meu e lângă tata.
‎Și fata?
‎Cesaria?
‎Ne placem foarte mult.
‎Acum și ea are nevoie de mine.
‎Trebuie să plec acum.
‎Adio, Ade.
‎Trebuie să înveți ‎să-ți înțelegi puterea, Ade.
‎Și să ți-o accepți.
‎Nu-ți fie frică de ea.
‎Mama lui Pietro ar fi murit oricum,
‎cu sau fără puterea ta ‎de a vedea moartea apropiindu-se.
‎L-ai ajutat pe Pietro ‎să-și ia adio de la ea.
‎Să-i spună cât o iubește
‎și să o lase să părăsească lumea ‎în pace.
‎E puterea ta, Ade. Dar e și un har.
‎Creezi posibilitatea vieții
‎unde e doar jale și moarte.
‎Fă asta pentru celelalte femei. ‎Folosește-ți puterea pentru ele.
‎Dar nu pot, nu le înțeleg. ‎Nu știu unde sunt.
‎Ai încredere în noi, Ade.
‎Să începem.
‎Fratele meu era cea mai bună parte ‎din mine,
‎Gemeni: eram identici pentru toată lumea ‎mai puțin pentru noi.
‎Eu l-am găsit.
‎Zăcea pe podea între pat și chiuvetă ‎cu gura deschisă.
‎Nu reușise să-l împiedice pe tata
‎să aranjeze căsătoria cu femeia aia.
‎Se spune
‎că ultimele femei care ies din biserică ‎în Ajunul Crăciunului...
‎sunt predestinate să devină Janara.
‎Dar eu nu știam.
‎M-au căsătorit când eram copil ‎împotriva voinței mele.
‎cu un bărbat care nu mă iubea...
‎condamnându-mă la o viață ‎de tăcere și singurătate.
‎Dar el n-a avut curajul să numească ‎persoana iubită. Un bărbat.
‎Când am simțit zgomotul lamei ‎în părul meu...
‎un fior mi-a trecut prin corp.
‎Așteptam ca... băiatul ‎de care mă îndrăgostisem să apară.
‎Am stat până la finalul slujbei, ‎dar n-a venit.
‎Soarta i-a adus moartea.
‎Când a murit, m-au acuzat ‎că l-am otrăvit.
‎- Mi-au rupt mâinile! ‎- Mi-am simțit
‎mușchii, tendoanele, pielea, ochii
‎căzându-mi.
‎- ...Părul nu. ‎- Mor fără țipăt sau iertare.
‎Am ieșit ultima din biserică.
‎Doar focul putea să-i spele rușinea
‎- și să ne redea libertatea mea. ‎- Mi-e frig și sunt speriată!
‎- Fiecare tăietură mă slăbea. ‎- Corbii mă vor devora!
‎Focul acela a făcut totul cenușă.
‎- Nu mai rezist! ‎- Ajută-mă!
‎Ei strigau „vrăjitoare”, „janara”.
‎- Vrăjitoare! ‎- Salvează-mă!
‎Doar atunci mi-am descoperit puterile.
‎Nu-mi mai amintesc numele adevărat.
‎Și eu deveneam tot mai slabă.
‎- Mi-e sete. Vreau apă! ‎- Nu vreau să mor, te rog!
‎- Mă auzi? ‎- Mi-a ajuns.
‎- Spune-mi că mă poți auzi! ‎- Ascultă-mă!
‎Salvează-mă, doar tu poți!
‎Fiecare durere are o altă voce, Ade.
‎Urmează durerea și vei găsi sursa.
‎Părul nu mi-a mai crescut din ziua aia.
‎Mi-am dat foc la casă.
‎„Mai bine vrăjitoare decât nebună,” ‎am strigat.
‎Am călătorit departe, ‎înainte să-mi găsesc calea.
‎Dar acum asta e familia mea.
‎Mă auzi?
‎Mi-e sete, trebuie să beau ceva!
‎Soarele arde, ajută-mă!
‎Mor. Te rog, te implor.
‎Mă auzi?
‎Da.
‎Te aud.
‎Suntem gata?
‎Da.
‎Nu trebuie cruțată nici măcar una!
‎Nu! Dați-i drumul, vă implor!
‎E singura mea fiică!
‎Ce au de ascuns?
‎Dle, jur că nu știu.
‎Nu știu despre ce vorbiți. ‎Vă implor, lăsați-mă acasă.
‎Nu-mi irosi timpul.
‎Zi-mi ce știi despre femeile din pădure.
‎Dle, nu știu nicio femeie din pădure.
‎Vă implor, lăsați-mă să merg acasă ‎la mama.
‎Ați văzut că e bătrână. ‎Vă implor, are nevoie de mine,
‎de grija mea! Vă implor...
‎Protejând vrăjitoarele...
‎-...devii și tu una. ‎- Nu!
‎Luați-o!
‎- Nu, vă implor! ‎- O vom interoga la Serra.
‎Mamă!
‎- Duceți-vă, ușurel. ‎- Haideți!
‎Faceți-le să vorbească.
‎Di!
‎Mișcați-vă.
‎Unde ai fost, tată?
‎Te-ai născut chiar aici, în acest pat.
‎E ciudat.
‎Cândva, patul acesta îmi amintea ‎doar de lucruri bune.
‎Viață, bucurie.
‎Iubire.
‎Și acum nu văd ‎decât fața mamei tale pe moarte.
‎Torturarea și uciderea acelor femei ‎n-o vor aduce înapoi.
‎Vă veți întreba cine suntem.
‎Și de ce v-am salvat.
‎Noi suntem familia voastră.
‎Credeați că erați singure pe lume.
‎Blestemate, persecutate.
‎Suntem aici să vă zicem ‎că nu mai sunteți singure.
‎Persepolis.
‎Aici puteți fi orice vreți să fiți.
‎Nu vă fie frică.
‎Ești tu?
‎Cea care ne-a găsit?
‎Care ne-a văzut?
‎Știi cine suntem?
‎Așa cred.
‎- Haideți. Să ținem un toast. ‎- Da.
‎Cauți companie?
‎Lasă-mă în pace.
‎Ai o zi proastă?
‎Ți-am spus să dispari.
‎Obraznic om!
‎Hangiu!
‎Tipul are probleme.
‎Mă ocup eu de el.
‎Ești surd?
‎Câștigă el.
‎Acasă cu tine.
‎Vreau ceva de băut.
‎Mai adu-mi.
‎Ți-am zis să te duci acasă.
‎Și eu ți-am zis să-mi aduci de băut.
‎- Acela e fiul lui Sante. ‎- E beat.
‎Va trebui să-i chemi tatăl.
‎Da, sunt fiul lui Sante.
‎- Ce e, ți-e frică? ‎- Mai bine pleci.
‎Fac ce vreau!
‎Dar cine te crezi?
‎Sunt fiul marelui căpitan ‎al Benandanti, nu?
‎Pot să fac orice vreau!
‎Pot să beau tot vinul ‎din hanul ăsta și voi...
‎nu mă puteți opri.
‎Asta zici tu.
‎- Are nevoie de o lecție. ‎- Hai să-i dăm o lecție.
‎Haide!
‎Ajunge, încetați!
‎- Ai văzut? ‎- Cine e aia? Ce vrea?
‎E beat.
‎El a început.
‎Luați-l de aici.
‎Voia să se distreze.
‎Duceți-l acasă!
‎N-are niciun haz să bați ‎un bărbat apărat de o femeie.
‎Care femeie?
‎- Arată ca un băiețoi. ‎- Aia e femeie?
‎Cine a vorbit?
‎Eu.
‎Îmi dai, te rog, cărbunii tăi?
‎Onoarea e de partea ta.
‎Nu rezistă niciodată destul.
‎Încă suntem o pereche grozavă.
‎Așa vom fi mereu.
‎M-aș fi descurcat și fără tine.
‎Dar... ce vreau să spun e...
‎mersi.
‎Destinul nostru nu corespunde întotdeauna
‎cu dorințele noastre.
‎Dorințele mele au murit ‎odată cu mama lui Pietro.
‎Am făcut ce trebuia făcut, cred.
‎Nu am terminat încă.
‎Știu. Voi fi gata mâine.
‎Ar putea fi și mai greu mâine.
‎Acțiunile noastre sigur ‎n-au trecut neobservate.
‎Voi reuși s-o fac.
‎Vom reuși împreună.
‎Tebe, înțeleg cât de important e. ‎Stai fără grijă.
‎Am simțit atâta durere ‎încât voi fi furioasă o veșnicie.
‎Puteam să fiu eu acolo.
‎Închisă într-o celulă umedă,
‎gata să fiu arsă.
‎Dac-aș fi fost în așa o situație, ‎m-aș fi rugat zi de zi
‎ca cineva să mă salveze.
‎Acum știu că eu sunt acea persoană. ‎Știu că am puterea de a salva.
‎Știu cine sunt.
‎Te-a ajutat vreun pic?
‎Ce?
‎Vinul.
‎Te simți mai bine?
‎Sunt supărări care nu se uită.
‎Mama ta va rămâne aici pentru totdeauna.
‎Acesta va fi locul ei de odihnă pe vecie.
‎Găsești mereu locul potrivit pentru toate.
‎Faci asta de când eram copii.
‎Pe de altă parte, nu reușesc niciodată ‎să rezolv lucruri.
‎Viața mea e ca un cufăr dezordonat.
‎Mi-a fost întotdeauna ușor ‎să înțeleg unde mi-e locul.
‎Și e alături de tine.
‎Nu acum.
‎Dacă îți mai amintești clipa asta mâine...
‎vom vorbi despre ea din nou.
‎Strâng laolaltă toate femeile.
‎Iau prizoniere toate femeile ‎fără să facă deosebire.
‎Benandanti ne caută. ‎Din cauza noastră le iau prizoniere.
‎- Știam că se poate întâmpla. ‎- Dar de ce nu luptăm acolo?
‎Nu putem risca atât de mult.
‎De când e salvarea femeilor ‎un risc prea mare?
‎Credeam că fix asta făceam.
‎Sau poate crezi că vrăjitoarele merită ‎să trăiască
‎și celelalte nu.
‎Nu spune asta nici măcar în glumă.
‎Ca să le salvăm pe toate,
‎trebuie să ne axăm ‎pe cele care ne pot ajuta.
‎Fără ele, suntem sortite eșecului, Leptis!
‎Suntem puține.
‎Tebe. Trebuie să vii chiar acum.
‎- Ești sigură? ‎- Sunt sigură. Mai e una.
‎Vocea ei e foarte puternică.
‎Cât timp avem la dispoziție?
‎Nu prea mult.
‎Hai să ne pregătim.
‎Mai luați una?
‎O să încercăm.
‎Când mă deprind cu arcul, ‎vin și eu să vă ajut.
‎Câteodată, simt că nu mă descurc singură.
‎Și dacă m-am înșelat? ‎Dacă am ajuns prea târziu?
‎Una a murit deja din vina mea.
‎Ade.
‎Dacă au nevoie de tine acolo...
‎trebuie să te duci.
‎E cineva acolo?
‎Ajutați-mă!
‎Sunt aici, jos.
‎Sunt aici, jos, vă implor!
‎Ele nu știu nimic, tată.
‎Ce înseamnă asta? Nu vorbesc?
‎Le-am torturat toată noaptea.
‎- Dacă ar fi știut ceva... ‎- Sunteți buni de nimic.
‎Încă le putem prinde, Părinte..
‎Aud că cele două vrăjitoare ‎condamnate la suferință eternă
‎au fost salvate de femei ciudate ‎pe cai...
‎care mânuiesc cu iscusință ‎săbiile și pumnalele
‎și apoi dispar ca vântul.
‎Bine.
‎Sunt ele.
‎Pregătiți-mi calul.
‎Ceva nu e în regulă.
‎Da.
‎E prea ușor.
‎Blestemate vrăjitoare!
‎Nu e o paiață.
‎E cel mai rău dușman al tău.
‎La el trebuie să te gândești ‎înainte să tragi cu săgeata.
‎La ochii lui.
‎Și la grimasa de durere ‎când lama îl străpunge.
‎Isteț băiat.
‎Nu-mi vine să cred.
‎Am reușit!
‎Vei fi reușit cu adevărat...
‎după ce o faci de zece ori consecutiv.
‎Ridică săgețile ‎și exersează în continuare.
‎Ați trimis după mine, Eminență?
‎Ia loc, Sante.
‎Ia loc aici, în fața mea.
‎Am auzit despre soția ta...
‎și voiam ‎să-mi exprim condoleanțele personal.
‎Mersi.
‎Nu mă voi ierta niciodată ‎că n-am salvat-o.
‎Și că te-am dezamăgit.
‎Nu fi ridicol.
‎Nu m-ai dezamăgit.
‎Drumul e încă lung.
‎Uită-te la mine, Sante.
‎Dacă ți-aș spune că mai este o șansă?
‎Nu știm unde e.
‎Mă refer la soția ta.
‎Dacă ar exista posibilitatea ‎s-o vezi din nou...
‎Soția mea e moartă, ‎am văzut-o murind cu ochii mei.
‎Mă subestimezi, Sante.
‎Există o cale.
‎Pot s-o fac.
‎Te pot lăsa să-ți vezi soția din nou.
‎Dar trebuie să mi-o aduci pe Ade aici.
‎Vie.
‎Nu mă interesează celelalte.
‎Le poți ucide pe toate. ‎Sau, mai degrabă, trebuie să le ucizi.
‎Dar am nevoie de ea vie.
‎Nu înțeleg, Eminență.
‎Îmi spui că e posibilă învierea morților?
‎Dar e un sacrilegiu, un păcat de moarte.
‎Nu și dacă cel care o face...
‎e mânat de o inimă pură.
‎Capturează vrăjitoarea aia și adu-mi-o.
‎Doar asta. Mă ocup eu de restul.
‎Nu e ușor.
‎Vrăjitoarele care o protejează ‎sunt puternice.
‎Sunt rapide, imprevizibile. ‎Sunt imposibil de prins.
‎Știu foarte bine, Sante.
‎Dar veți vedea asta curând, ‎foarte curând...
‎veți fi mai puternici decât ele.
‎Îți voi da acea forță.
‎Voi putea să-ți dau acea putere.
‎Aici...
‎unde a început totul...
‎sărbătorim renașterea Orașelor Pierdute.
‎Azi ne-au surprins slabi și nepregătiți.
‎Doar cu armele noastre lumești.
‎Dar a fost doar un incident.
‎Fiindcă suntem sortiți victoriei.
‎Începând de mâine, ‎puterea noastră va crește.
‎Avem un mare aliat.
‎Și, contra noastră și a lui ‎vrăjitoarele nu vor avea nicio șansă.
‎Inamicii noștri se pregătesc ‎să ne distrugă.
‎Să ne nimicească existența.
‎Fiindcă de noi se tem cel mai mult.
‎De posibilitatea creării unei noi lumi
‎după chipul unei femei.
‎Chipul tău.
‎Aquileia.
‎Vrăjile tale...
‎fie vise pentru noi.
‎Petra.
‎Piatra să-ți călească brațele.
‎Segesta.
‎Să poți face...
‎să încolțească ‎semințele gândurilor noastre.
‎Ade.
‎Cel mai vechi Oraș Pierdut.
‎Oricine se naște cu numele acesta...
‎are destinul deja hotărât.
‎Sacul care te-a învelit ‎și te-a protejat la naștere...
‎Îl păstrez din ziua aceea.
‎Purtăm cu mândrie acest simbol ‎în jurul gâtului.
‎Ne cheamă la făurirea destinului, ‎la luptă.
‎Suntem sortiți să ducem această luptă.
‎Fiindcă tu ești fiul meu.
‎Dușman declarat al oricăror vrăjitori ‎și diavoli.
‎Lumina aceasta să-ți lumineze calea,
‎chiar și-n noaptea cea mai întunecată.
‎Dumnezeule...
‎care ne privești și ne arăți calea...
‎luptă de partea noastră.
‎Curajul să ne ghideze!
‎Credința să ardă cu noi!
‎Pietro! Unde te duci?
‎Întoarce-te aici!
‎Subtitrarea: Constantin Ursachi