EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Vær sterk.
Hold motet oppe.
Forsiktig.
Du ser annerledes ut.
Moren din ville se meg i denne kjolen.
Hun ga den til meg.
Det smerter meg at jeg ikke fikk oppfylt ønsket hennes.
De sa at blod plutselig begynte å sive ut av øynene,
munnen og nesen hennes.
Det var grusomt.
Legen, Santes sønn, gjorde sitt ytterste for å redde henne.
Men han kunne ikke hjelpe.
-Hvem var med henne da det skjedde? -Bare familien hennes.
De rakk ikke sende bud etter noen.
Tror du det er hans verk?
Det virker ikke som en naturlig død.
Vi må komme oss av gårde, Janara.
Nå som kona er død, vil det være umulig å stoppe Sante.
-Vi er for få. Vi må finne de andre. -Ja, du har rett.
-Hvor skal du? -Jeg må treffe ham. Jeg må forklare.
Hvis du drar, dør du.
Jeg må prøve. Jeg ber deg ikke om hjelp, men ikke stopp meg.
Hva ville du gjort hvis det var Spirto?
Det er galskap.
Jeg kan ikke la deg dra alene.
Jeg blir med deg.
Når Herren...
...kaller til seg de dydigste av sjeler,
er det for å minne oss på hvor nådeløs kampen mot det onde er.
Ulykke over alle dem
som kaller det onde godt og det gode ondt.
Fordømmelse over alle som avviker Guds vei,
og betror seg til perversjonen av tro og skikker de kaller "vitenskap".
De som fortsetter å avvise Gud, baner vei for opprør og frafall.
Og de skal dø uten guddommelig tilgivelse.
La oss be.
Forsiktig.
Takk.
Vent. Det er for mange folk.
La oss dra hjem.
Dra du.
Jeg blir her litt lenger.
Jeg må ta farvel med henne.
Alene.
Du burde ikke være her.
Jeg måtte komme, Pietro.
Jeg vil du skal forstå.
Det er umulig å forstå.
Moren min døde så raskt at jeg ikke fikk tid til å lindre smerten hennes.
Det jeg så...
Jeg ville ikke se det. Jeg ville ikke gjøre deg vondt.
Jeg vet ikke hva du så.
Eller hva du trodde du så.
Jeg vet bare at moren min var bedre.
Medisinene så ut til å fungere, og så gikk alt galt.
Jeg vet ikke hva jeg skal tro.
Tro på meg.
På oss.
Ikke nå.
Jeg må tenke over ting.
Faren min trenger meg mer enn noensinne.
Og den jenta?
Cesaria?
Vi setter hverandre høyt.
Hun trenger meg også.
Jeg må dra nå.
Farvel, Ade.
Du må lære å beherske kreftene dine, Ade.
Og akseptere dem.
Ikke frykte dem.
Pietros mor ville dødd uansett,
med eller uten din evne til å se døden komme.
Du lot Pietro ta farvel med henne.
Fortelle hvor høyt han elsket henne, og la henne forlate verden i fred.
Det er kraften din, Ade. Men det er også en gave.
Du skaper en mulighet for liv
der det bare er død og fordervelse.
Gjør det for de andre kvinnene. Bruk evnene for dem.
Men jeg klarer det ikke. Jeg vet ikke hvor de er.
Stol på oss, Ade.
La oss begynne.
Broren min var den beste delen av meg.
Vi var tvillinger, identiske for alle andre enn oss selv.
Jeg fant ham liggende på gulvet mellom senga og vaskekummen.
Han klarte ikke å hindre far i å arrangere ekteskapet med den kvinnen.
De sier at den siste kvinnen som forlater kirken på julaften
er forutbestemt til å bli Janara.
Men jeg visste ikke det.
De giftet meg bort som barn til en mann som ikke elsket meg,
og forviste meg til et liv i ensomhet.
Men han hadde ikke mot til å rope navnet til sin kjære. Et mannsnavn.
Da jeg kjente bladet mot håret mitt...
...begynte kroppen å skjelve.
Jeg ventet på at gutten jeg var forelsket i skulle komme.
Jeg ventet til etter messen, men han kom ikke.
Skjebnen ga ham døden.
De anklaget meg for å ha forgiftet ham.
-De brakk hendene mine! -Det var som
musklene, senene, huden og øynene falt av meg.
-Ikke hår. -Jeg dør uten tilgivelse.
-Jeg forlot kirken sist. -Bare ild kunne rense skammen hans,
-og gi meg frihet. -Jeg er kald og redd!
-Jo mer de kuttet, jo svakere. -Kråker vil fortære meg!
Flammene reduserte alt til aske.
-Jeg takler ikke mer! -Hjelp meg!
De ropte "heks", "janara".
-Heks! -Redd meg!
-Jeg oppdaget evnene mine. -Jeg husker ikke navnet mitt lenger.
Jeg ble svakere og svakere.
-Jeg må ha vann! -Jeg vil ikke dø!
-Kan du høre meg? -Jeg har fått nok.
-Si at du kan høre meg! -Hør på meg!
-Bare du kan redde meg! -Alle smerter har ulike stemmer, Ade.
Følg smerten, så finner du kilden.
Håret mitt har ikke vokst siden.
Jeg satte fyr på huset mitt.
Jeg skrek: "Bedre å være heks enn gal."
Jeg reiste langt før jeg fant mitt kall.
Dette er familien min nå.
Hører du meg?
Jeg er tørst, jeg må drikke noe! Solen brenner, hjelp meg!
Jeg dør. Jeg trygler deg.
Hører du meg?
Ja.
Jeg hører deg.
Er vi klare?
Ja.
Ikke spar noen!
Nei! Slipp henne, jeg ber dere.
Hun er min eneste datter.
Hvor gjemmer de seg?
Jeg vet ikke, jeg sverger.
Jeg vet ikke hva du snakker om. La meg dra hjem.
Ikke kast bort tiden min.
Fortell meg om kvinnene i skogen.
Jeg kjenner ingen i skogen.
La meg dra hjem til moren min.
Du så at hun er gammel. Hun trenger meg.
Jeg ber deg...
Å beskytte hekser
-gjør deg også til heks. -Nei!
Før henne bort!
-Nei! -Vi avhører henne i Serra.
Mamma!
-Kjapp deg. -Kom igjen.
Få dem til å snakke.
Kom igjen.
Opp med farten.
Hvor har du vært, far?
Du ble født i denne sengen.
Det er rart.
En gang minnet sengen meg om gode ting.
Liv, glede.
Kjærlighet.
Nå ser jeg bare ansiktet til din døende mor.
Å drepe alle disse kvinnene får henne ikke tilbake.
Dere lurer på hvem vi er, og hvorfor vi reddet dere.
Vi er familien deres.
Dere trodde dere var alene i verden.
Fordømt, forfulgt.
Dere er ikke alene lenger.
Persepolis.
Her kan dere være den dere vil.
Ikke vær redd.
Var det deg?
Var det du som fant oss? Som så oss?
Vet du hvem vi er?
Jeg tror det.
-La oss skåle. -Ja!
Vil du ha selskap?
La meg være.
-Passer det dårlig? -Jeg ba deg gå.
For en ubehagelig type.
Krovert!
Han har det ikke bra.
-Jeg tar meg av ham. -Er du døv?
Han vant.
På tide å dra hjem.
Jeg vil ha en øl.
Hent en til meg.
På tide å dra hjem, sa jeg.
Og jeg ba deg gi meg en øl.
-Det er Santes sønn. -Han er full.
Send bud etter faren.
Ja, jeg er Santes sønn. Skjelver dere i buksa nå?
Du bør gå.
Jeg gjør som jeg vil!
Hvem tror du at du er?
Jeg er sønn av Benandantis store kaptein.
Jeg kan gjøre hva jeg vil!
Jeg kan drikke all vinen om jeg vil,
og dere kan ikke stoppe meg.
Det sier du.
-Han trenger en lærepenge. -Vi gir ham en lekse.
Kom igjen!
Det holder!
-Har du sett? -Hvem er hun?
Han er full.
Han begynte.
Før ham bort!
Vi hadde det moro.
Ta ham med hjem.
Det er ikke gøy å slå en mann som forsvares av en kvinne.
Hvilken kvinne?
-Ser ut som en gutt. -Kaller du det en kvinne?
Hvem sa det?
Jeg.
Kan jeg låne kullet ditt?
Du skal få æren.
De varer aldri lenge nok.
Vi er fremdeles et bra team.
Det vil vi alltid være.
Jeg hadde klart meg uten deg.
Men jeg får vel si takk.
Skjebnen stemmer ikke alltid overens med ønskene våre.
Ønskene mine døde sammen med Pietros mor.
Jeg gjorde det jeg måtte gjøre.
Vi er ikke ferdige enda.
Jeg vet det. Jeg er klar i morgen.
Det blir kanskje enda vanskeligere i morgen.
Handlingene våre gikk ikke upåaktet hen.
Jeg klarer det.
Vi klarer det.
Jeg forstår hvor viktig det er. Ikke vær redd.
Jeg har følt nok smerte til å være sint for alltid.
Det kunne vært meg.
Låst inne i en fuktig celle, spist på av rotter,
klar til å bli brent.
Hvis det var meg, ville jeg bedt for at noen skulle redde meg hver dag.
Nå vet jeg at jeg er den som har evnen til å redde.
Jeg vet hvem jeg er.
Hjalp det deg?
Hva?
Vinen.
Føler du deg bedre?
Det finnes sorger man ikke kan drukne.
Moren din er her inne for alltid.
Det vil alltid være hennes hvilested.
Du finner alltid rett sted for alt.
Det har du gjort siden vi var barn.
Jeg klarer derimot aldri å få orden på kaoset.
Livet mitt er som en rotete kiste.
Det har alltid vært lett å vite hvor jeg hører hjemme.
Ved din side.
Ikke nå.
Hvis du fremdeles husker dette i morgen,
så snakker vi om det igjen.
De samler alle kvinnene.
De pågriper alle kvinner, uten å gjøre forskjell.
Benandantiene leter etter oss. Det er vår feil.
-Vi visste at det kunne skje. -Hvorfor kjemper vi ikke?
Vi kan ikke risikere det.
Når ble det for mye risiko å redde kvinner?
Jeg trodde det var det vi gjorde.
Eller mener du at kun hekser fortjener å leve?
Ikke si sånt.
For å redde alle, må vi fokusere på dem som kan hjelpe oss.
Uten dem er vi dømt til å tape, Leptis!
Vi er få.
Tebe, du må komme.
-Er du sikker? -Ja. Det er en til.
Stemmen hennes er veldig sterk.
Hvor mye tid har vi?
Ikke mye.
Gjør dere klare.
Skal dere redde flere?
Vi skal prøve.
Når jeg blir flink med buen, skal jeg også hjelpe til.
Av og til føler jeg at jeg ikke klarer det selv.
Hva om jeg tar feil? Eller kommer for sent?
Noen har allerede dødd på grunn av meg.
Ade. Hvis de trenger deg der ute...
...må du dra.
Er det noen der?
Hjelp meg!
Jeg er her nede!
Jeg er her nede, vær så snill!
De vet ingenting, far.
Hva betyr det? Snakker de ikke?
Vi torturerte dem hele natten.
-Hadde de visst noe... -Dere er ubrukelige.
Vi kan fortsatt finne dem.
Jeg hørte at to hekser dømt til evig lidelse
ble reddet av kvinner til hest.
De er våpendyktige, og de forsvinner med vinden.
Bra.
Det er dem.
Gjør klar hesten min.
-Det er noe som ikke stemmer. -Ja.
Det er for lett.
Forbannede hekser!
Det er ikke en dukke.
Det er din verste fiende.
Det er ham du må tenke på før du skyter pilen.
På øynene hans.
På smerten i ansiktet idet pilspissen gjennomborer ham.
Flink gutt.
Jeg kan ikke tro det.
Jeg klarte det!
Du har virkelig klart det når du treffer ti ganger på rad.
Plukk opp pilene og øv deg mer.
-Hva kan jeg hjelpe med, Deres eminense? -Sett deg, Sante.
Sett deg ovenfor meg.
Jeg hørte om kona di,
og jeg ville uttrykke mine kondolanser personlig.
Takk.
Jeg vil aldri tilgi meg selv for at jeg ikke reddet henne.
Og for å ha skuffet deg.
Ikke vær dum.
Du har ikke skuffet meg.
Veien er fortsatt lang.
Se på meg.
Hva om jeg sier at det fortsatt er en mulighet?
Vi vet ikke hvor hun er.
Jeg snakker om kona di.
Hvis det var mulig å se henne igjen...
Hun er død, jeg så det med mine egne øyne.
Du undervurderer meg, Sante.
Det finnes en måte.
Jeg kan gjøre det.
Jeg kan la deg se kona di igjen.
Men du må ta med Ade hit. I live.
Jeg bryr meg ikke om de andre.
Du kan drepe alle sammen. Eller, du må drepe alle.
Men jeg trenger henne i live.
Jeg forstår ikke.
Sier du at det er mulig å vekke de døde?
Men det er helligbrøde, en dødelig synd.
Ikke hvis den som gjør det drives av et rent hjerte.
Fang heksen, og ta henne med til meg.
Det er alt. Jeg tar meg av resten.
Det blir ikke lett.
Heksene som beskytter henne er svært mektige.
De er raske og uforutsigbare. Umulig å ta dem.
Det vet jeg godt.
Men veldig snart vil du oppdage at du er sterkere enn dem.
Jeg skal gi deg styrken.
Jeg kan gi deg den makten.
Her...
...hvor alt ble til...
...feirer vi gjenfødelsen av De forsvunne byer.
De overrasket oss. Vi var svake og uforberedte.
Med bare verdslige midler. Men det var bare et tilbakeslag.
For vi er skjebnebestemt til å vinne.
Fra i morgen av blir vi sterkere.
Vi har en mektig alliert.
Med ham på vår side, har ikke heksene en sjanse.
Fienden vår gjør seg klar til å ødelegge oss.
For å utslette oss.
Fordi vi representerer det de frykter mest.
Muligheten til å skape en ny verden med en kvinnes ansikt.
Deres ansikter.
Aquileia.
Måtte triksene dine være drømmer for oss.
Petra.
Måtte stein smi armene dine.
Segesta.
Måtte du få alle våre tanker til å spire som frø.
Ade.
Den eldste av De forsvunne byer.
Den som er født med dette navnet, har fått veien sin forutbestemt.
Kledet du ble svøpt i da du var nyfødt, jeg har tatt vare på det.
Vi bærer dette symbolet med stolthet.
Det kaller oss til kamp.
Du er skjebnebestemt til å lede dette slaget.
Fordi du er min sønn.
Alle heksers og demoners svorne fiende.
Måtte lyset vise deg vei,
selv i den mørkeste natt.
Måtte Gud...
...som våker over oss og viser oss vei...
...kjempe ved vår side.
Måtte motet lede oss!
Måtte troen brenne i oss!
Pietro! Hvor skal du?
Kom tilbake!
Tekst: Silvia Alstad