A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Légy erős!
Kitartást!
Gyengédebben!
Megváltoztál.
Anyád nagyon akart látni ebben a ruhában.
Ő adta.
Annyira bánom, hogy nem teljesítettem a vágyát.
Azt mondták, hirtelen vér kezdett folyni a szeméből,
a szájából és az orrából.
Szörnyűség.
Az orvos, Sante fia, mindent megtett, hogy megmentse.
De semmi nem használt.
Ki volt vele, amikor ez történt?
Csak a családja.
Nem volt idejük hívni senkit.
Szerinted ő volt?
Nem természetes halálnak tűnik, az biztos.
Mennünk kell, Janara.
Most, hogy a felesége meghalt, Sante megállíthatatlan.
Túl kevesen vagyunk. Meg kell találni a többieket.
Igen, igazad van.
Ade, hová mész?
Újra látnom kell. Elmagyarázom neki.
Ha kimész, meghalsz.
Meg kell próbálnom. Nem azt kérem, hogy segíts, csak ne akadályozz!
Ha te lennél a helyemben, és Spirto ott,
mit tennél?
Őrület.
Nem mehetsz egyedül.
Ha mész, veled megyek.
Amikor az Úr...
magához szólítja a legnemesebb lelkeket...
emlékeztet minket, milyen könyörtelen a gonosz elleni harc.
Szerencsétlenség mindazokra,
akik a gonoszt jónak, és a jót gonosznak nevezik.
Szerencsétlenség azokra, akik kerülik az Urat...
és arra a perverz hitre és szokásra bízzák magukat,
amit tudománynak hívnak.
Azok, akik kerülik Istent,
előkészítik a modern idők lázadását és hithagyását.
Ők haljanak...
az isteni könyörület...
esélye nélkül.
Imádkozzunk!
Vigyázz!
Köszönöm.
Ne most! Túl sokan vannak.
Menjünk haza!
Menj csak!
Én még itt maradok egy kicsit.
El kell búcsúzom tőle.
Egyedül.
Nem kéne itt lenned.
Nem tudtam nem jönni, Pietro.
Szeretném, ha megértenéd.
Nem tudom megérteni.
Anyám olyan gyorsan halt meg,
hogy a fájdalmát sem volt időm enyhíteni.
De amit láttam...
Sosem akartam azt a látomást.
Sosem akartam ilyen fájdalmat okozni.
Nem tudom, mi az, amit láttál.
Vagy amit látni véltél.
Csak azt, hogy anyám gyógyulóban volt.
Úgy tűnt, a gyógyszerek működnek, de minden rosszra fordult.
Nem tudom, mit gondoljak.
Higgy bennem!
Bennünk.
Ne most!
Most gondolkodnom kell.
Most, jobban, mint valaha, apám mellett a helyem.
És az a lány?
Cesaria?
Nagyon kedveljük egymást.
Már neki is szüksége van rám.
Most mennem kell.
Ég veled, Ade!
Meg kell tanulnod megérteni az erődet, Ade.
És elfogadni.
Nem félhetsz tőle.
Pietro anyja úgyis meghalt volna,
ha nem látod erőddel a halál közeledtét.
Neked hála Pietro utoljára elbúcsúzhatott tőle.
Elmondta, mennyire szereti,
és az anyja békében hagyta el e világot.
Erre vagy képes, Ade. Ez ajándék is.
Az élet lehetőségét teremted meg,
ahol csak gyász és halál létezik.
Tedd ezt más nőknek is! Használd az erőd erre!
De nem tudom, nem értem őket, nem tudom, hol vannak.
Bízz bennünk, Ade!
Kezdjük!
A fivérem volt a legjobb részem.
Ikrek: mindenki más számára egyformák.
Én találtam rá.
A padlón feküdt, az ágy és a mosdó között, nyitott szájjal.
Nem tudta megakadályozni apánkat,
hogy elrendezze a házasságot azzal a nővel.
Azt mondják,
a templomot karácsony este utoljára elhagyó nők
Janarák lesznek.
De én nem tudtam erről.
Engem gyermekként akaratom ellenére férjhez adtak
valakihez, aki nem szeretett,
és így néma és magányos életre ítéltek.
De nem volt elég bátor, hogy kimondja, kit szeret. Egy férfit.
Amikor éreztem a penge hangját a hajamon,
megrázkódtam.
Vártam... hogy megjelenjen a fiú, akibe beleszerettem.
A mise végéig vártam, de nem jött.
Halál lett a sorsa.
Amikor meghalt, azt mondták, megmérgeztem.
- Eltörték a kezeim! - Úgy éreztem,
mintha az izmok, az inak, a bőr,
és a szemek lehullanának.
- Nem haj. - Halál zaj és kegy nélkül.
Én hagytam el utoljára a templomot.
A tűz megtisztította szégyenétől,
- és engem szabaddá tett. - Fázom és félek!
- Minden vágásukkal gyengültem. - Varjak falnak fel!
A tűz mindent hamuvá változtatott.
- Nem bírom tovább! - Segítség!
Azt kiabálták, "boszorkány", "janara".
- Boszorkány! - Ments meg!
Akkor fedeztem fel az erőimet.
Már nem emlékszem az igazi nevemre.
És egyre gyengébb lettem.
- Szomjas vagyok, innom kell! - Nem akarok meghalni!
- Hallasz? - Elegem van.
- Mondjátok, hogy hallotok! - Figyeljetek rám!
Ments meg, csak te tudsz!
Minden fájdalomnak más a hangja, Ade.
Kövesd a fájdalmat, és megtalálod a forrást.
Azóta nem nőtt a hajam.
Felgyújtottam a házam.
"Inkább boszorkány, mint őrült", kiabáltam.
Messzire utaztam, mielőtt megtaláltam az utam.
De már ez a családom.
Hallasz?
Szomjas vagyok, innom kell!
Éget a nap, segíts!
Haldoklom. Kérlek, könyörgöm!
Hallasz?
Igen.
Hallak.
Készen állunk?
Igen.
Egyet se kíméljünk!
Ne! Engedd el, könyörgöm!
Ő az egyetlen lányom!
Hol rejtőznek?
Uram, esküszöm, nem tudom.
Fogalmam sincs, miről beszél! Könyörgök, engedjen haza!
Ne pazarold az időm!
Mondd el, mit tudsz az erdei nőkről!
Uram, nem ismerek erdei nőket.
Könyörgök, hadd menjek haza anyámhoz!
Látta, hogy öreg. Könyörgöm, szüksége van rám,
ápolnom kell! Könyörgöm...
Ha boszorkányokat védesz,
- akkor te is az vagy. - Nem!
Vigyétek el!
- Ne, könyörgök! - Kihallgatjuk Serrán.
Anyám!
- Menj, gyorsan! - Menjünk!
Bírd szóra őket!
Gyerünk!
Mozgás!
Hol voltál, apám?
Itt születtél, ebben az ágyban.
Furcsa.
Régen ez az ágy csak szép dolgokra emlékeztetett.
Az életre, az örömre.
A szerelemre.
De már csak az anyád arcát látom, ahogy haldoklik.
Ez a sok kínzás és gyilkosság nem hozza vissza.
Azon tűnődsz majd, kik vagyunk.
És miért mentettünk meg.
Mi vagyunk a családod.
Azt hitted, egyedül vagy a világban.
Átkozott, üldözött.
Most elmondhatjuk, hogy már nem vagy egyedül.
Persepolis!
Itt az lehetsz, ami akarsz.
Ne félj!
Te voltál?
Aki megtalált minket?
Aki meglátott?
Tudod, kik vagyunk?
Azt hiszem.
- Gyerünk! Mondjunk tósztot! - Igen.
Magányos vagy?
Hagyj békén!
Rossz napod van?
Mondom, tűnés!
Undok alak!
Kocsmáros!
Az nincs jól.
Elintézem.
Süket vagy?
Az övé.
Ideje hazamenned.
Inni akarok.
Hozz még egyet!
Azt mondtam, ideje hazamenned.
Én meg, hogy hozz még egyet!
- Az Sante fia. - Részeg.
Hívjuk érte az apját!
Igen, Sante fia vagyok.
- Mi az, féltek? - Jobb, ha mész.
Azt csinálok, amit akarok!
Mégis kinek képzeled magad?
A Benandanti nagy kapitányának a fia vagyok, nem?
Azt csinálok, amit akarok!
Megihatom itt az összes bort, és ti
nem állíthattok meg.
Mondod te.
- Ráfér egy verés. - Leckéztessük meg!
Gyerünk!
Elég, abbahagyni!
- Láttad? - Ki ez? Mit akar?
Részeg.
Ő kezdte.
Vidd el!
Jó muri lett volna!
Vidd haza!
Nincs öröm egy nő által védett férfi megverésében.
Milyen nő?
- Fiúnak tűnik. - Ezt nevezed nőnek?
Ki beszélt?
Én.
Kölcsön adnád a faszént?
Tiéd a megtiszteltetés.
Sosem tartanak sokáig.
Még mindig jó pár vagyunk.
Mindig is azok leszünk.
Nélküled is ment volna.
De... Azt akarom, hogy...
köszönöm.
A végzetünk nem mindig egyezik
a vágyainkkal.
A vágyaim Pietro anyjával együtt meghaltak.
Azt tettem, amit kellett, azt hiszem.
Még nem végeztünk!
Tudom. Holnap kész leszek.
Holnap talán még nehezebb lesz.
A tetteinket nyilván észrevették.
Megcsinálom.
Sikerülni fog.
Tebe, tudom, milyen fontos. Ne félj!
Ennyi fájdalomtól örökre dühös leszek.
Velem is megtörténhetett volna.
Bezárva egy dohos cellába, patkányok közé,
elégetésre ítélve.
Ilyen helyzetben mindennap imádkoztam volna,
hogy mentsen meg valaki.
Már tudom, én vagyok az a valaki. Meg tudom menteni.
Tudom, ki vagyok.
Bevált?
Mi?
A bor.
Jobban lettél tőle?
Van bánat, amit nem felejthetsz el.
Anyád örökké fog itt lenni.
Ez lesz az örök nyughelye.
Te mindig megtalálod mindennek a helyét.
Már gyerekkorunk óta.
Én azonban sosem tudom megoldani a dolgokat.
Az életem olyan, mint egy lomos láda.
Mindig könnyen tudtam, hol a helyem.
Melletted.
Ne most!
Ha még holnap is emlékszel rá,
akkor beszélünk róla.
Összeszedik az összes nőt.
Minden nőt, megkülönböztetés nélkül.
A Benandantik minket keresnek. A mi hibánk, hogy megfogják őket.
- Tudtuk, hogy ez történhet. - De miért nem harcolunk?
Túl kockázatos lenne.
Mióta túl nagy kockázat nőket menteni?
Azt hittem, pont ezt csináljuk.
De talán azt hiszed, a boszorkányok élhetnek,
mások nem.
Ezzel ne viccelj!
Hogy megmentsük mindet,
most azokra kell koncentrálnunk, akik segíthetnek nekünk.
Nélkülük kudarcra vagyunk ítélve, Leptis!
Nagyon kevesen vagyunk.
Tebe! Gyere gyorsan!
- Biztos? - Biztos. Van egy másik.
Nagyon erős a hangja.
Mennyi időnk van?
Nem sok.
Készüljünk!
Egy másikat hoztok?
Megpróbáljuk.
Én is segítek majd, ha tudok az íjjal bánni.
Néha úgy érzem, nem bírom egyedül.
Mi van, ha tévedtem? Ha későn jöttem?
Egy már meghalt miattam.
Ade!
Ha szükségük van rád,
menned kell.
Van ott valaki?
Segítség!
Itt vagyok lent!
Itt vagyok lent, könyörgöm!
Semmit sem tudnak, apám.
Az mit jelent? Nem beszélnek?
Egész este kínoztuk őket.
- Ha tudnának valamit... - Haszontalan vagy!
Még elkaphatjuk őket, apám.
Állítólag két örök szenvedésre ítélt boszorkányt
furcsa, lovas nők mentettek meg...
Jól bántak a karddal és a tőrrel,
aztán eltűntek, mint a szél.
Jó.
Ők azok.
Hozd a lovamat!
Valami nem stimmel.
Igen.
Túl könnyű.
Átkozott boszorkányok!
Az nem egy bábu.
A legrosszabb ellenséged.
Rá kell gondolnod, mielőtt ellövöd a nyilat.
A szemére.
És a fájdalmas arcára, amikor a hegy átszúrja.
Ügyes vagy!
Nem hiszem el.
Sikerült!
Akkor igazi a siker,
ha tízszer egymás után megcsinálod.
Szedd össze a nyilakat, és gyakorolj!
Hívatott, eminenciás uram?
Üljön le, Sante!
Üljön le velem szemben!
Hallottam a feleségéről,
és szerettem volna kifejezni részvétemet.
Köszönöm.
Sosem bocsátom meg magamnak, hogy nem mentettem meg.
Ön is csalódott bennem.
Ne legyen bolond!
Nem csalódtam magában.
Hosszú még az út.
Nézzen rám, Sante!
Ha azt mondanám, hogy még van esély?
Nem tudjuk, hol van.
A feleségéről beszélek.
Ha újra találkozhatna vele...
A feleségem halott, előttem halt meg.
Alábecsül engem, Sante.
Van rá mód.
Én tudom.
Újra láthatja a feleségét.
De hozza ide nekem Adét!
Élve.
A többi nem érdekel.
Mindet megölheti. Sőt, mindet meg kell ölnie.
De ő élve kell.
Nem értem, eminenciás.
Azt mondja, vissza lehet hozni a halottakat?
Az szentségtörés, halálos bűn.
Nem, ha aki teszi,
azt tiszta szív vezérli.
Fogja el azt a boszorkányt, és hozza ide!
Ennyi. A többit elintézem.
Nem könnyű.
A boszorkányok, akik védik, nagyon erősek.
Gyorsak, kiszámíthatatlanok. Nem lehet kiűzni őket.
Nagyon jól tudom, Sante.
De meglátja, hogy hamarosan...
erősebb lesz náluk.
Erőt adok magának.
Én adom ezt az erőt.
Itt...
ahol minden létrejött...
az Elveszett Városok újjászületését ünnepeljük.
Ma megleptek. Gyengék és felkészületlenek voltunk.
Csak világi eszközeink voltak.
De csak egy baleset volt.
Mert a győzelem a sorsunk.
A holnaptól erősebbek leszünk.
Erős szövetségesünk van.
A segítségével a boszorkányok esélytelenek.
Az ellenségeink elpusztításunkra törnek.
Kiirtanának minket.
Mert azt képviseljük, amitől a legjobban félnek.
Egy olyan új világot hozhatunk létre,
aminek az arca női arc.
A ti arcotok.
Aquileia!
A trükkjeid...
legyenek álmaink!
Petra!
A kő kovácsolja a karjaid!
Segesta!
Segíts nekünk,
hogy gondolataink sarjadjanak!
Ade!
A legősibb Elveszett Város.
Aki ezzel a névvel születik...
annak ki van kövezve az útja.
A zsák, ami körbevett és megvédett születésedkor.
Azóta őriztem.
Büszkén hordjuk a nyakunkban ezt a szimbólumot.
A sorsunkra, csatára hív.
E csatát neked kell vezetned.
Mert te vagy a fiam.
Minden boszorkány és ördög esküdt ellensége.
Vezessen utadon ez a fény,
még a legsötétebb éjszakában is.
Uram...
ki vigyáz ránk, és vezet minket...
segíts minket a harcban!
A bátorság vezessen!
A hit égjen bennünk!
Pietro! Hová mész?
Gyere vissza ide!
A feliratot fordította: Gömöri János