PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Buď silný.
Hlavu vzhůru.
Opatrněji.
Vypadáš jinak.
Tvá matka mě moc chtěla vidět v těchhle šatech.
Darovala mi je.
Nejvíce lituji, že jsem nesplnila její přání.
Říkají, že se jí náhle začala řinout krev z očí,
úst a nosu.
Je to strašné.
Ten doktor, Santeho syn, dělal vše, aby ji zachránil.
Nemohl udělat víc.
Kdo byl s ní, když se to stalo?
Jen její rodina.
Neměli čas nikoho zavolat.
Myslíš, že za to může on?
Není to přirozená smrt, to je jisté.
Musíme jít, Janaro.
Teď, když jeho žena zemřela, nic Santeho nezastaví.
Je nás příliš málo. Musíme najít ostatní.
Ano, máš pravdu.
Ade, kam jdeš?
Musím ho znova vidět. Musím mu to vysvětlit.
Když odejdeš, umřeš.
Musím to zkusit. Nežádám tě, abys mi pomohla, jen mi nebraň.
Kdybys byla na mém místě a byl tam Spirto,
co bys udělala?
Je to šílenství.
Nemůžeš jít sama.
Jestli jdeš, půjdu s tebou.
Když Pán...
k sobě zavolá tu nejctnostnější duši...
činí tak, aby nám připomněl, jak urputný boj se zlem je.
Neštěstí všem...
kteří nazývají zlo dobrem a dobro zlem.
Neštěstí všem, kteří zapřeli Pána...
a svěřili se překrucování víry a zvyků,
které nazývají „vědou“.
Ti, kteří stále zapírají Boha...
dláždí cestu rebeliím a apostatám dnešní doby.
A zemře...
bez útěchy...
božího odpuštění.
Modleme se.
Opatrně.
Děkuju.
Teď ne. Je tu moc lidí.
Pojďme domů.
Ty běž.
Já tu ještě chvíli zůstanu.
Musím se s ní rozloučit.
Sám.
Neměla bys tu být.
Nemohla jsem nepřijít, Pietro.
Chci, abys to pochopil.
Je to pro mě nepochopitelné.
Má matka zemřela tak rychle,
že jsem ani neměl čas jí ulevit od bolesti.
To, co jsem viděla...
Nikdy jsem tu vizi mít nechtěla.
Nikdy jsem nechtěla, abys tak trpěl.
Nevím, cos viděla.
Nebo co si myslíš, žes viděla.
Vím, že má matka se zotavovala.
Zdálo se, že léky zabíraly, a pak se všechno pokazilo.
Nevím, co si mám myslet.
Věř ve mě.
V nás.
Teď ne.
Musím se nad tím zamyslet.
Teď je mé místo po boku mého otce víc než dřív.
A ta dívka?
Cesaria?
Máme se velmi rádi.
Taky mě teď potřebuje.
Už musím jít.
Sbohem, Ade.
Musíš se naučit rozumět své síle, Ade.
A přijmout ji.
Nesmíš se jí bát.
Pietrova matka by zemřela i tak,
nezávisle na tom, že jsi viděla její smrt přicházet.
Umožnila jsi Pietrovi se s ní rozloučit.
Aby jí řekl, jak ji miloval
a nechal ji v klidu opustit tento svět.
Je to tvoje síla, Ade. Ale je to i dar.
Vytvoříš možnost života tam,
kde je jen truchlení a smrt.
Udělej to pro ty ostatní ženy. Ovládni svou sílu.
Ale já nemůžu, nerozumím jim, nevím, kde jsou,
Věř nám, Ade.
Začneme.
Můj bratr byl mou nejlepší částí.
Dvojčata: byli jsme identičtí pro všechny, kromě nás samotných.
Našla jsem ho.
Ležel na zemi mezi postelí a umyvadlem s otevřenou pusou.
Nedokázal zastavit našeho otce,
aby mu domluvil sňatek s tou ženou.
Říkají,
že poslední ženy, co opustí kostel na Štědrý večer...
jsou předurčeny stát se Janarou.
Ale já to nevěděla,
Provdali mě proti mé vůli, když jsem byla dítě...
za muže, který mě nemiloval...
a tak mě odsoudili k životu v tichu a samotě.
Ale neměl odvahu vyslovit jméno své lásky. Mužské jméno.
Když jsem cítila zvuk čepele ve vlasech...
zamrazilo mě.
Čekala jsem na... chlapce, do kterého jsem se zamilovala.
Čekala jsem až do konce Mše, ale nepřišel.
Osud mu přinesl smrt.
Když zemřel, obvinili mě, že jsem ho otrávila.
- Zlomili mi ruce! - Cítila jsem se,
jako by mi svaly, šlachy, kůže a oči
odpadávaly.
- Vlasy ne. - Zemřu bez hluku či odpuštění.
Já odešla z kostela jako poslední.
Jen oheň mohl očistit jeho hanbu
- a vrátit nám mou svobodu. - Je mi zima a bojím se!
- Čím víc stříhali, tím jsem slábla. - Sežerou mě vrány!
Oheň spálil vše na popel.
- Já už to nesnesu! - Pomoc!
Křičeli: „čarodějnice“, „janara“.
- Čarodějnice! - Zachraňte mě!
Tehdy jsem objevila své schopnosti.
Už si nepamatuju své pravé jméno.
A byla jsem čím dál slabší.
- Mám žízeň, potřebuju pít! - Nechci umřít, prosím!
- Slyšíš mě? - Už toho mám dost.
- Řekni, že mě slyšíš! - Poslouchej mě!
Zachraň mě, jen ty můžeš!
Každá bolest má jiný hlas, Ade.
Sleduj tu bolest a najdeš její zdroj.
Mé vlasy už od toho dne nevyrostly.
Zapálila jsem svůj dům.
Křičela jsem: „Radši čarodějnice, než šílená“.
Šla jsem dlouho, než jsem našla svou cestu.
Ale tohle je teď má rodina.
Slyšíš mě?
Mám žízeň, musím něco pít!
Slunce mé pálí, pomoz mi!
Umírám. Snažně tě prosím.
Slyšíš mě?
Ano.
Slyším tě.
Jste připraveni?
Ano.
Nesmíte ušetřit nikoho!
Ne! Nechte ji jít, prosím.
Je to má jediná dcera!
Kde se ukrývají?
Pane, přísahám, že nevím.
Nevím, o čem to mluvíte. Prosím, nechte nás jít domů.
Neplýtvej mým časem.
Řekni mi, co víš o těch ženách z lesa.
Pane, neznám žádné ženy z lesa.
Prosím vás, nechte mě jít domů za matkou.
Viděl jste, že je stará. Prosím, ona mě potřebuje,
musím se o ni starat! Prosím...
Když chráníš čarodějnice...
- jsi taky jedna z nich. - Ne!
Odveďte ji!
- Ne, prosím vás! - Vyslechneme ji u Serry.
Mami!
- Pokračuj, rychle. - Jdeme.
Přimějte je mluvit.
Jdeme!
Pohyb.
Kde jsi byl, otče?
Narodil ses přímo tady, v téhle posteli.
Je to zvláštní.
Kdysi mi ta postel připomínala jen hezké věci.
Život, radost.
Lásku.
A teď vidím jen tvář tvé matky, když umírala.
Mučení a zabíjení všech těch žen ji zpátky nepřivede.
Jistě vás zajímá, kdo jsme.
A proč jsme vás zachránily.
Jsme vaše rodina.
Myslely jste, že jste na světě samy.
Prokleté, pronásledované.
Přišly jsme vám říct, že už nejste samy.
Persepolis.
Zde můžete být, čím chcete.
Nebojte se.
Jsi to ty?
To ty jsi nás našla?
Viděla jsi nás?
Víš, kdo jsme?
Myslím, že ano.
- Pojďte. Připijme si. - Ano.
Nechceš společnost?
Nech mě být.
Máš těžký den?
Řekl jsem, abys odešla.
To je ale hnusák.
Hostinský!
Ten chlap je divnej.
Postarám se o něj.
Seš hluchej?
Jeho.
Je čas jít domů.
Chci něco k pití.
Přineste mi další.
Řekl jsem, že je čas jít domů.
A já říkal, abyste mi přinesl další.
- To je Santeho syn. - Je opilý.
Musíte zavolat jeho otci.
Ano, jsem Santeho syn.
- Co je, bojíte se? - Měl byste jít.
Budu dělat, co chci!
Ale kdo si myslíš, že jsi?
Jsem syn skvělého kapitána Benandantů, nebo snad ne?
Můžu si dělat, co chci!
Můžu vypít všechno víno v téhle krčmě a vy...
mě nezastavíte.
To říkáš ty.
- Potřebuje lekci. - Dáme mu lekci.
No tak!
Tak už dost, přestaňte!
- Viděli jste to? - Kdo je to? Co chce?
Je opilý.
On si začal.
Odveďte ho!
Chtěli jsme se bavit.
Odveďte ho domů!
Zbít muže, kterého brání žena, není žádné potěšení.
Jaká žena?
- Vypadá jako kluk. - Tomu říkáš ženská?
Kdo to řekl?
Já.
Půjčil bys mi své uhlí?
Na tvou počest.
Nikdy nevydrží dost dlouho.
Pořád jsme skvělá dvojka.
Vždycky budeme.
Zvládl bych to i bez tebe.
Každopádně... chci ti říct...
děkuju.
Náš osud není vždy v souladu
s našimi touhami.
Mé touhy zemřely spolu s Pietrovou matkou.
Myslím, že jsem udělala, co bylo třeba.
Ještě jsme neskončily.
Já vím. Zítra budu připravená.
Zítra to může být těžší.
Jistě, naše činy nezůstaly bez povšimnutí.
Já to zvládnu.
My to zvládneme.
Tebe, chápu, jak je to důležité. Neboj se.
Cítila jsem tolik bolesti, že budu už navždy rozčilená.
Mohla jsem tam být já.
Zamčená ve vlhké cele, kde by mě žraly krysy...
připravená k upálení.
Kdybych byla v takové situaci, denně bych se modlila,
aby mě někdo zachránil.
Teď vím, že jsem ten člověk já. Vím, že mám moc zachraňovat.
Vím, kdo jsem.
Pomohlo to?
Co?
To víno.
Cítíš se lépe?
Jsou trápení, na která se nezapomíná.
Tvá matka bude navždy tady.
Tady bude navždy odpočívat.
Vždycky najdeš pro všechno to správné místo.
Děláš to už od dětství.
Na druhou stranu, já nikdy nic nevyřeším.
Můj život je jako zaneřáděná truhla.
Pro mě bylo vždy lehké pochopit, kde je moje místo.
A to je po tvém boku.
Teď ne.
Když si budeš tuhle chvíli zítra pamatovat...
promluvíme si o tom znovu.
Shromažďují všechny ženy.
Zatýkají všechny ženy bez rozdílu.
Benandanti nás hledají. Je to naše chyba, že je zatýkají.
- Věděly jsme, že se to může stát. - Ale proč tam nebojujeme?
Nemůžeme tolik riskovat.
Odkdy je záchrana žen moc velké riziko?
Myslela jsem, že přesně o to jde.
Nebo možná věříš, že čarodějnice si zaslouží žít
a ostatní ne.
To neříkej ani žertem.
Abychom je zachránily všechny,
musíme se soustředit na ty, které nám mohou pomoct.
Bez nich nás čeká jistá prohra, Leptis!
Je nás jen málo.
Tebe. Musíš se mnou jít hned teď.
- Určitě? - Určitě. Je tam další.
Její hlas je velmi silný.
Kolik nám zbývá času?
Moc ne.
Připravte se.
Přivedete další?
Pokusíme se.
Až se naučím střílet z luku, pojedu vám taky pomoct.
Někdy mám pocit, že to sama nezvládnu.
Co kdybych se mýlila? Kdybych přišla pozdě?
Jedna už kvůli mé chybě zemřela.
Ade.
Když tě tam potřebují...
musíš jít.
Je tam někdo?
Pomoc!
Jsem tady dole!
Jsem tady dole, prosím!
Ony nic nevědí, otče.
Co to znamená? Copak nemluví?
Mučili jsme je celou noc.
- Kdyby něco věděly... - Jste k ničemu.
Ještě je můžeme chytit, otče.
Dvě čarodějnice, odsouzené k věčnému utrpení,
prý zachránili podivné ženy na koni...
které skvěle ovládaly své meče a dýky
a pak zmizely jako vítr.
Dobře.
Jsou to ony.
Připrav mi koně.
Něco tu nesedí.
Ano.
Je to moc lehké.
Prokleté čarodějnice!
Není to panák.
Je to tvůj nejhorší nepřítel.
To na něj musíš myslet, než vystřelíš šíp.
Na jeho oči.
A na výraz bolesti, když jím projede ostří.
Chytrý kluk.
Nemůžu tomu uvěřit.
Dokázal jsem to!
Opravdu to dokážeš...
až to uděláš desetkrát za sebou.
Posbírej ty šípy a trénuj dál.
Poslal jste pro mě, Eminence?
Posaďte se, Sante.
Sedněte si tady naproti mně.
Slyšel jsem o vaší ženě...
a chtěl jsem vám osobně vyjádřit soustrast.
Díky.
Nikdy si neodpustím, že jsem ji nezachránil.
A že jsem vás zklamal.
Nebuďte blázen.
Nezklamal jste mě.
Cesta je stále dlouhá.
Podívejte se na mě, Sante.
Co kdybych vám řekl, že je ještě šance?
Nevíme, kde je.
Mluvím o vaší ženě.
Kdyby tu byla šance, abyste ji znova viděl...
Má žena je mrtvá, viděl jsem sám, jak zemřela.
Podceňujete mě, Sante.
Jeden způsob existuje.
Dokážu to.
Pomůžu vám znova spatřit vaši ženu.
Ale potřebuju, abyste mi přivedl Ade.
Živou.
Ostatní mě nezajímají.
Můžete je všechny zabít. Vlastně je musíte zabít.
Ale ji potřebuji živou.
Nerozumím tomu, Eminence.
Říkáte mi, že je možné oživit mrtvé?
To je znesvěcení, smrtelný hřích.
Ne, když ten, kdo to dělá...
má čisté srdce.
Chyťte tu čarodějnici a přiveďte mi ji.
Jenom tohle. O zbytek se postarám.
Není to snadné.
Čarodějnice, které ji chrání, jsou velmi silné.
Jsou rychlé, nepředvídatelné. Nemůžeme je vyhnat.
Vím to moc dobře, Sante.
Ale uvidíte, že brzy, velmi brzy...
budete silnější než ony.
Dám vám tu sílu.
Budu moct vám tu sílu dát.
Tady...
kde všechno započalo...
oslavujeme znovuzrození Ztracených Měst.
Dnes nás překvapily, slabé a nepřipravené.
Jen s našimi světskými prostředky.
Ale to byla jen nehoda.
Protože jsme předurčeni zvítězit.
Od zítřka budeme sílit.
Máme skvělého spojence.
A spolu s ním nás ty čarodějnice neporazí.
Naši nepřátelé se připravují nás zničit.
Vyhladit nás.
Protože reprezentujeme to, čeho se nejvíc bojí.
Možnost vytvořit nový svět
s tváří ženy.
Vaší tváří.
Aquileio.
Ať jsou tvá kouzla...
našimi sny.
Petro.
Ať mají tvé paže sílu kamene.
Segesto.
Nechť dokážeš...
aby semínka našich myšlenek vyklíčila.
Ade.
Nejstarší ze Ztracených Měst.
Kdo se s tímto jménem narodí...
má předem danou cestu.
Ten vak, do kterého jsi byl jako dítě zabalen...
nechal jsem si ho.
Hrdě nosíme tento symbol kolem krku.
Volá nás náš osud, volá nás do boje.
Ty jsi předurčen tu bitvu vést.
Protože jsi můj syn.
Zapřísáhlý nepřítel každé čarodějnice a každého ďábla.
Nechť ti toto světlo svítí na cestu
i v té nejtemnější noci.
Pane...
kdož nad námi bdíš a ukazuješ nám cestu...
bojuj na naší straně.
Ať nás odvaha provází!
Ať je víra naším plamenem!
Pietro! Kam to jdeš?
Vrať se sem!
Překlad titulků: Gabriela Vašíčková