NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Pala helvetissä -
noita!
Antakaa olla.
Isä Tosco käski etsiä kirjaa. Menemme sen eukon talolle.
Me menemme.
Älä pelkää, löydämme sen.
-Hyvä. -Satuloi hevonen.
Tule lähemmäs, Ade.
Älä pelkää.
Äiti!
Miten tuo on mahdollista?
Äiti!
Ota kaikki, mitä voimme tarvita.
Spirto.
Poltetaan ne.
Cesaria, katso.
Mitä tapahtuu?
En tiedä.
Ne ovat pirun piirroksia. Viedään ne kaikki Santelle.
Löysin sen.
Tule auttamaan.
Kokeile tikarilla.
Tämä on noituutta.
Kirotut noidat. Mennään.
Ade.
Outoa. Olen nähnyt paikan aiemminkin.
Tämä tuntuu tutulta. Ehkä unesta.
Ei se unesta ole.
Muistisi on hyvä.
Kuka sinä olet?
Seuraa minua.
Selitän kaiken myöhemmin.
-Emme saaneet kirjaa irti. -Miksi?
Juuret pitelevät sitä kiinni. En ole nähnyt sellaista ennen.
Nuo ovat pirun piirustuksia.
Edes tuli ei niitä tuhonnut.
Lupaan napata sen noidan, isä.
Eikö riitä, että poltitte naisen, jonka ainoa rikos oli yrittää mahdotonta?
Katso.
-Rohdoksia, myrkkyjä ja pirun symboleita. -Näen -
voikukkaa, joka parantaa maksan ja reumatismin. Purasruohoa sydämeen.
Kamomillaa ja minttua mahaan. Lääkkeitä.
Tämä ei pala. Oletko nähnyt paperia, joka ei pala?
Nappaan sen pikku noidan,
ja osoitan oppisi hyödyttömiksi, kun kohtaat hänet.
Noidat lakkaavat olemasta, kun lopetatte heidän polttamisensa!
Isä.
Vannon. Se ei palanut siinä talossa.
Cesaria.
Uskon sinua. Luotan sinuun.
Haetaan se kirja.
-Miten hän voi? -Paremmin.
Älä huoli. Hän on hyvissä käsissä.
Kaikki nukkuvat öisin.
Minä en nuku koskaan.
Miksi sinulla on tuo riipus?
Et voi tulla. Minun on oltava kahden hänen kanssaan.
-Miksi annat hänelle niin paljon huomiota? -Se selviää pian.
Persepolis, nyt riittää.
Tule lähemmäs.
Oletko nähnyt kirjassa tällaisia merkkejä?
Kerron sinulle nyt tarinan itsestäsi.
Vuosia sitten me kaikki asuimme täällä.
Pojat ja tytöt.
Opettajamme nimi oli Diotima. Hän opetti meille kaiken mitä tiesi.
Äitisi, Janara ja minä olimme lahjakkaimmat.
Hän opetti Valtakuntien kirjan salaisuudet vain meille.
Marzio oli yksi pojista.
Hän oli lahjakas muttei kunnioittanut sääntöjä.
Hän kadehti tietouttamme.
Hän halusi oppitunneillemme, mutta ne olivat vain meille.
Ei, Marzio, et voi jäädä.
Mene pois.
Diotima näki mustan aukon hänen sydämessään. Hän ei luottanut häneen.
Hän käski tämän lähteä pysyvästi.
Mutta eräänä iltana Marzio palasi salaa.
Hän oli löytänyt salakäytävän, josta vain me tiesimme.
Hän halusi Valtakuntien kirjan salaisuudet kaikin keinoin.
Jos kosket siskoihin vielä kerrankin, rakkauteni sinua kohtaa muuttuu -
raivoisaksi vihaksi.
Siskosi ovat satuttaneet minua.
Miten voisin satuttaa teitä?
Älä usko häntä, Antalia!
Mene pois.
Älä anna hänen mennä. Älä luota häneen!
Sinä iltana -
menetimme opettajamme.
Annoimme kirjan äidillesi ja erkanimme. Asumus suljettiin ja suojattiin loitsulla.
Valtakuntien kirja -
kertoo valitun saapumisesta.
Äitisi lähetti sinut luokseni,
koska hän ymmärsi, että sinulla on mahtava lahja.
Kerrohan, puhuivatko he totta?
Onko totta, että tunsit sen vauvan sielun erkanevan ruumiistaan?
Olen tavallinen tyttö.
Ei minulla mitään lahjaa tai voimaa. En ole sitä, mitä luulet minun olevan.
Meillä kaikilla on voima.
Se on vain löydettävä.
Eikä sitä pidä pelätä.
Se on talossa.
Kirja on piilossa talossa.
Se on saatava ennen jotakuta muuta.
Kirja on piilotettu Antalian taloon.
-Satuloin hevosen. -Ole varovainen, Janara.
Mitä kerroit hänelle?
En kaikkea. Hän ei ole vielä valmis.
Anna riipukseni takaisin.
Ei hiuksiani!
Riittää!
-Sanoin, että riittää! -Kuolet, jos vielä kosket hiuksiini.
-Varastit riipukseni! -Miksi käyttäydyt näin?
Olet ollut täällä neljä vuotta.
Sait liittyä meihin. Sinut kastettiin. Kuulut tänne.
-Et tarvitse riipusta. -Miksi hänellä sitten on?
Hän on yksi meistä.
Anna se minulle.
Minä pidän tämän.
Ja tästä lähin toimitte yhdessä.
Anna se kirves.
Loitsu suojaa sitä.
Nouse.
-Jääkää vartioimaan sitä. -Selvä.
-Emme liikahdakaan. -Lisävoimia on tulossa.
Tule.
Mitä tänään oikeasti tapahtui?
En voi kertoa kaikkea, Leptis.
-Mutta oletko varma, että se on hän? -Toivon niin.
Silti hän vaikuttaa minusta ihan tavalliselta tytöltä.
Sen on pakko olla hän. Antalia ei olisi muutoin lähettänyt häntä.
Taistelen aina rinnallasi. Mutta minun pitää tietää, miksi taistelen.
-Etkö tiedä, ettei muita saa vakoilla? -Varkaat eivät minua läksytä.
Parempi sekin kuin pahojen enteiden airut. Ennen sinua elin normaalia elämää.
Voit rentoutua. En ole kauaa.
-Miten lähdet? Riipuksesi vietiin. -On salakäytävä. Etsin sen.
Mistä sinä sen tiedät?
Tiedänpähän vain.
Tebe.
Benandantit vahtivat taloa.
-Montako? -Liian monta sisäänpääsyä ajatellen.
Ette ole vielä näemmä väsyneitä. Hyvä.
Kulutatte energianne puiden halkomiseen.
Talo on vielä kylmä. Se on lämmitettävä.
Löysitkö kirjan?
En vielä.
Missä se tyttö on?
Ei hän voi kaukana olla.
Löydämme hänet.
Kirjasta puheen ollen, voitko kertoa, mistä siinä on kyse?
En tiedä.
-Käskettiin vain etsiä kirja. -Kuka niin käski?
Hänen pyhyytensä.
Kerro hänen pyhyydelleen, että Benandantit tarvitsevat rahaa ja hevosia.
Minä kerron. Mutta jos voin antaa pienen neuvon,
se kuulostaa kiristykseltä.
Kerro nyt vain hänelle.
Mennään!
Ajattelitko, että se oli se tyttö?
En.
Se on vain susi.
Tänä yönä voit nukkua huoleti.
Löydettyämme hänet, voit hyvästellä hänet. Jos emme löydä, Rooman miehet tulevat.
Hänet kidutetaan ja poltetaan, etkä näe häntä enää.
Päästä ohi. Menen nukkumaan.
Lähdemme taas huomenaamulla.
Siirry!
-Miksi pelkäät hevosia? -Koska putosin sellaisen selästä.
Eräänä yönä varastin hevosen.
Jahtasin yhtä poikaa.
Olimme kasvaneet yhdessä orpokodissa.
Mutta sitten hänet valittiin nahkurin apuriksi.
Mutta hän ei halunnut mennä.
Olimme ruokalassa, kun hänet haettiin.
Minä itkin -
ja huusin.
Nunnat pitelivät minua. Mutta olin raivoissani.
Jatkoin huutamista,
kunnes lautaset alkoivat hoippua.
Sitten ne putosivat lattialle.
Sitten he alkoivat rukoilla,
tehdä ristinmerkkejä ja kutsua minua noidaksi.
Sitten he leikkasivat hiukseni ja potkivat pois.
Ne eivät ole sen koommin kasvaneet. Sitten Tebe saapui.
Hän toivotti minut tervetulleeksi muiden hylkiessä.
Mikä sen pojan nimi on?
Hänen nimensä on Spirto.
-Koska viimeksi näit hänet? -Ennen saapumistasi.
Oletko varma?
Näin sinun palaavan yhtenä iltana. Menitkö hänen luokseen?
Entä sinä? Onko sinulla rakas jossain?
Pietro.
-Tapasin hänet joella. -Onko hän komea?
On. Hän sanoi, että tapaamme, kun hän antaa merkin.
Hän värjää lähteen veden punaiseksi, kun hän voi tavata.
-Lähteen? -Sitä on vaikea nähdä täältä.
Oletteko valmiit?
Olemme.
Juo se. Se tekee sinulle hyvää.
En tunnista isää enää.
Sairauteni raastaa isääsi. Se on myrkyttänyt hänet.
Älä yritä ymmärtää sitä järjellä.
Rakasta häntä.
Rakkaus on ainoa parannuskeino.
Haluatko, että luen jotain?
"Koska Cornwallin Tristan rakasti Isoldea,
kuningas Marken morsianta, he sopivat,
että kun Tristan halusi puhua hänelle,
meni hän kuninkaan puutarhaan,
jossa oli lähde.
Hän seisauttaisi lähteestä pulppuavan veden,
joka kulki sen palatsin läpi,
jossa kaunis Isolde asui.
Kun hän näki veden seisovan,
hän tiesi Tristanin olevan lähteellä"
Minulla on yllätys. Sinun pitää sulkea silmäsi.
Älä avaa. Nyt saa avata.
Sinä löyhkäät. Kylve, jos haluat nähdä sen pojan.
Auta minua.
Kiitos.
-Osaan letittää hiukset roomalaisittain. -En ole käynyt siellä.
Siellä on kaunista.
Naiset ovat hyvin elegantteja.
Ja siellä voi ostaa kaikenlaisia tuoksuja ja kankaita.
Ehkä käymme siellä joskus.
Minulla on toinenkin yllätys.
Tällä näet kauemmas. Kaikki näkyy suurempana.
Näet sen lähteesi.
Mikä se on?
Katso.
Mitä näet?
Pilven.
Onko se taikuutta?
Ei. Se on tiedettä.
Mitä siellä on? Saanko minäkin katsoa?
Ade, katso. Se lähde.
Minun on mentävä.
Nyt heti!
Tarvitset tämän.
Näit minun palaavan. Tiedätkö, missä tunneli on?
Varo. Se on hyvin pimeä.
Lupaan palata ennen iltaa.
Ja tämä.
Löydätkö tiesi sinne?
Ole varovainen.
Vaarannat näin kaikkien hengen.
-Tiedät, mitä tällainen rakkaus merkitsee. -Mene!
Odotin sinua kauan.
Pelkäsin, etten enää näe sinua.
Puolihame.
Nimeni on Ade.
Minä olen Pietro.
Tiedän.
Tulin, kun näin veden värin muuttuvan.
Näin sinusta unta.
-Kerro. -Me tanssimme siinä.
Se en ollut minä. Olen huono tanssija.
Samoin. Tulemme siis oppimaan.
Mikä on vialla?
Sinua etsitään.
Täällä ei ole turvallista sinulle.
Löysin turvallisen paikan.
Et saa luottaa keneenkään. Sinut voidaan myydä pilkkahinnalla.
-He eivät tekisi niin koskaan. -Kauanko olet tuntenut heidät?
-Ihan kuin olisin aina tuntenut. -Serrassa kaikki pitävät sinua noitana.
Entä sinä?
Minusta noitia ei ole olemassa. Tai niitä on vain ihmisten mielissä.
Entä jos he ovat oikeassa? Entä jos minut on kirottu niin?
En tiedä, kuka olen tai mitä voisin olla. Vastaus siihen on vain siinä kirjassa.
Odota.
Eikö hän sanonut mitään?
Häntä ei löydy mistään.
Ehkä hän voi kertoa jotain.
Olitte kaksin pitkään.
-Miten muka et tiedä mitään? -En tiedä mitään.
Mutta aloitte ystävystyä.
-Hän ei sanonut mitään. -Miten hän pakeni?
Ei. Ei hän olisi jättänyt veljeään.
Jos hänet löydetään, häntä kidutetaan ja hänet tapetaan.
Mieti sitä. Mitä saavuttaisit lojaaliudellasi?
Hän sanoi palaavansa illaksi. Hän palaa.
Riittää. Kerro, mitä tiedät.
Hän meni lähteelle.
Ole varovainen.
Osaatko tämän?
Yksi, kaksi, kolme, neljä...
Valtakuntien kirja kertoo valitun saapumisesta.
Meillä kaikilla on voima.
Se on vain löydettävä.
Eikä sitä saa pelätä.
Irti hänestä!
-Taistele kanssani! -Tule.
Mikset tappanut häntä?
Hän oli nainen.
Tekstitys: Antti Rinta-Loppi