A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Tebe...
a lovak nyugtalanok.
A szív még mindig ver.
Több halott van az erdőben.
- Mennyi? - 12-t számoltam.
Tizenhárom szarvas.
- Mind egyazon éjjel haltak meg. - Talán a víz mérgező.
Nem.
Valami rettenetes dolog készül.
Apad a hold.
A vészjósló jelek éjszakája.
Ha itt találnak minket, végünk.
Menjünk!
Közel a pillanat, amire mind várunk.
Janara...
Ideje visszamennünk ősi lakunkba.
Itt jön egy másik.
Fáj. Sosem ér véget.
Nyomd, ha úgy érzed!
Ne tartsd vissza a babát!
Úgy érzem, beszorult.
A baba készen áll.
Jöjjön, uram! Nem maradhat itt.
Gyere, Ade! Segíts!
Haldoklik. A baba haldoklik!
Mit mond? Küldjétek el! Fázom!
Ki innen!
A holtak világa hívja. Érzem!
Küldjétek el! Boszorkány! Boszorkány!
Menj el, boszorka!
- Gyorsan, menjünk! - Nem lehet, segítenünk kell nekik.
Már nem tehetünk semmit.
Futás!
Meg ne állj!
Ez az a korszak, amikor elkezdjük felismerni a határt
varázslat és tudomány között.
Nem hiszünk többé ősi babonákban.
És rájövünk, hogyan működik a világ,
a test, miképp fejlődik az élet,
és már nem foglalkozunk ködös elméletekkel, varázslatokkal.
Az előadásokon hagyjuk, hogy a tudás sose legyen...
korlátozott.
Állítólag ez a férfi rontástól hunyt el.
Ki szeretné megmérni...
az eltérést tudomány és mágia között?
Én, professzor!
Látszólag semmi baja nincs.
Óvatosan, Pietro!
Figyeljen!
A szem ...
és az elme.
Lue Syphilis.
Csak apró foltok.
Az elmére támaszkodunk...
amíg le nem győzzük a boszorkányság önkényét
tisztán az ész erejével.
Megszégyenítjük azokat, akik az éj leple alatt álruhában járnak,
és Istenre hivatkozva boszorkákra és varázslókra vadásznak.
Mikor a maradiság a mágiát okolja,
a tudományos ismerettel szegülünk szembe vele.
Mert ha létezik Isten, biztos megadta nekünk a tudás képességét.
Nem leszünk eretnekek,
ha ezt vetjük be leghatékonyabb fegyverünkként,
míg világunkban fény nem gyúl.
A barátom.
Meghalt, anélkül, hogy megkeresztelték volna.
Beszélek Tosco atyával.
Éreztem őt.
Éreztem, hogy az előbb elevenen mozog bennem.
Átkozott boszorkány!
Végeztél a boszorkányságoddal.
Valente!
Hogy van?
A hold ereje...
Hozd a főzetet a harmadik korsóból!
Valahányszor ilyen, adj neki ebből egy kanállal!
Miért mondod mindezt nekem?
A szokott módon csináld!
Minden más lesz, mint eddig.
Mit tettem, nagymama?
Miért éreztem azt a valamit a nő hasán?
Mit éreztél?
Jeges borzongást.
Nyíló ajtót...
rengeteg suttogó hangot.
- És a kis lelkét... - Láttad?
...ahogy elhagyja a testét.
Ilyen még nem történt.
Mit tettem?
Láttad, mi lesz, de nem te okoztad, nem te hoztál balszerencsét.
- Honnan tudod? - Tudom, mert ismerem a lelked.
Kicsi korod óta én nevellek. Mindent tudok rólad.
- Figyelj... - Nem! Te figyelj rám!
A nő boszorkánynak nevezett. Láttam, ahogy meghal a magzat, de ez nem lehet.
A világ tele igazságokkal, amiket az emberek nem vesznek észre, Ade.
De érzik őket, és félnek tőlük.
Figyelj rám, mert nincs több időnk.
A nők őrzik az ősi bölcsességet.
De a félnek tőle, harcolnak ellene. Védd meg!
Nem akarom ezt a bölcsességet. Normális lány vagyok.
Fogadd el, Ade! Vagy szörnyű lesz a következmény.
Nincs több idő! A könyv!
- Készen állunk? - Igen, atyám.
Nyugszik a hold. Giambattista elsőszülöttje halott.
Újabb boszorkány tűnt fel, és igen erős.
Amikor teret adunk egy boszorkának...
az ördög ereje nő. Megmérgezi a város egészséges testét.
Ezért ma, a mi Urunk által adott bátorsággal,
a hit és a jóba vetett bizalom erejével...
véget vetünk e gonosz uralomnak.
A bátorság vezessen titeket! A hit lángoljon bennetek!
A bátorság vezet minket és a hit lángol bennünk!
Jönnek Bernandantiék.
Nem hallok semmit,
Megtanulsz majd meghallani zajokat, mielőtt eseménnyé lesznek.
Értem jöttek?
Egyelőre senki sem tudja, mi történt ma este.
Nem téged fognak keresni.
- Gyere! - Ne!
Ígérd meg, mindig gondoskodsz róla.
Szedd össze magad!
Mindegyik erősíti a másikat.
Megijesztesz.
Ígérd meg!
Megígérem.
Csináld utánam!
Csináld, nincs már idő.
Mi történik?
Ki vagy valójában?
Van egy korlát az élők és a halottak között.
A nők tartják a helyén...
de ha elmozdulna,
dühödt holtak serege árasztaná el a földet.
Először elpusztítanák eme asszonyokat,
- majd hatalmuk alá hajtanák a világot. - Milyen nőket? Boszorkányokat?
Így nevezik őket.
Pedig annál sokkal többek.
Ha látsz visszajönni, keress az erdő szélén!
Egy viperafészek
kellős közepén.
Ott megleled az Elveszett Városokat.
A jel erős.
Oda kerülnek vissza.
Vidd a könyvet, fontos.
Majd elmondják.
Ne menj! Nem akarom, hogy az én hibámból téged vigyenek el.
Bújj el!
Ne gyere elő semmiképp!
Ne menj el! Ne hagyj el, mint a többiek.
Légy erős, gyermekem! Magadért és a testvéredért.
Szeretlek.
Mindennél jobban.
Vigyük el!
Halál a banyára!
Hol a nagyi?
Aludj!
Pietro.
Pietro!
Spirto!
Rég nem láttalak. Serráról tudsz valamit?
Rengeteget.
De nem sok jót.
Az... édesanyád.
Mi baja van az anyámnak?
Napok óta kínzó fájdalom gyötri a fejét és a csontjait.
Először csak erős fejfájása volt.
Aztán jött a bába.
És miután eljött az a nő... anyád egyre rosszabbul lett.
Mondd meg anyámnak, várjon meg!
Összekészülök, és hamarosan visszajövök.
Spirto.
Nincs asszony a dologban.
Meg kell találnunk a fájdalom gyökerét. És meg kell gyógyítanunk.
Most menj!
Ne már! Hagyj!
- Anna, van tejed? - Gyertek, gyerekek!
Bruno, Valente beteg. Van valami ennivalód?
Rosaria?
Van tojásod? Kenyér? A testvérem tegnap óta nem evett.
Semmi keresnivalód itt.
A nagyi gondoskodott rólad, amikor kellett.
- Meggyógyított gyógynövényekkel! - Nagyanyád gonosz boszorkány.
Uram, védd meg az otthonunkat!
Menj el innen!
Ez az a hely, ahol a legerősebb a sodrás!
A helyedben másikat választanék!
Jól ismerem ezt a helyet.
De még nem láttalak erre. Csak egy javaslat volt.
Örülök, hogy megismertelek. Pietro vagyok.
Nagyon csinos vagy!
Ha nem árulod el a neved, "félig szoknyásnak" hívlak.
Gyere ide! Tudok segíteni.
Igazad van.
Gyerünk, lovas, könyörgök! Akkor biztonságban követhetlek.
Viszlát, Pietro!
A prémed vagy az életed, fiú.
Azt hittem, a római tanulmányaid komolyabbá tesznek.
- De még mindig ugyanaz az idióta maradtál. - Csalódtál?
Nagyon is.
Gyere ide!
Hiányoztál, kishúgom!
Te is nekem.
- Szarvas? - Igen.
Sokat elhullva találtunk éjszaka.
Vigyél anyámhoz, Cesaria. Kérlek!
Pietro, te vagy az.
Azt hittem, a hangod hallom.
Azt hittem, álmodom.
Vörös kínafa pora.
Mostantól szedd ezt!
Apasztja a lázat.
Többé nem alhatsz egy szobában Cesariával.
Már nem vagytok gyerekek.
És nem a húgod.
A szemben lévő dolgozóba kerülsz.
Pietro...
apád...
rögeszméje, hogy az egész a nő hibája, a boszorkányé.
Szerinte csak rosszabbul lettem a varázsigéjétől.
Azt mondja, ő ölte meg Giambattista fiát.
A rossz ellátás az állapotod oka, nem a boszorka.
Pihenj! Már itt vagyok!
Jó reggelt, asszonyom! Eladom a kosarat gyümölcsért és zöldségért.
Nem érdekel.
Mondom: nem.
Jó reggelt! Eladom a kosarat cserébe tejért a testvéremnek.
Erős. Nádból és vesszőből van.
Nem ő a bába unokája?
Nem tudom. Nem látom elég jól.
Csak nem volt bátorsága!
- Ő az. - És egy darab kenyér.
Mennyit kér? Teszek egy szívességet.
Többet ér, mint amit adott.
Kell a tej, vagy sem?
Ő az.
- Ő az! - Rendben.
Ő a boszorkány unokája!
- Ő a boszorkány unokája! - Ő az!
Boszorkány!
Átkozott!
Meg kell halnod.
Menj innen!
Megállj, ti vadállatok!
A boszorkány unokája. Megöltek egy ártatlan babát. Menj innen, idegen!
Ő Sante fia.
De megöltek egy ártatlan babát.
Jó lakik bennetek...
vagy gonosz...
amikor köveket emeltek egy magányos éhező lányra?
Atyám!
Tosco atya!
Atyám!
"A szúrópróba szerint Natalia Bruno boszorkány volt...
...gonosz és szentségtörő...
...halálra ítéltetett.""
Elítél egy ártatlan embert, nem teheti!
Atyám! Egy ártatlan embert ítélnek el! Nem lehet!
A helyedben nem csapnék ekkora zajt.
Ki vagy te? Nem érted, nem tudsz semmit.
Jobban értem, mint te.
Menj el! Nem tehetsz mást érte.
Hacsak nem akarod máglyán végezni.
Tedd fel a csalánt főni!
- Hol láttad ezt? - A faluban járt.
Együtt azzal, aki hozza a híreket.
Bekopogott.
Benandante?
Boszorkányvadász?
Igen.
Igaz, hogy halálra égetik a nagyit?
Azt mondják, boszorkány, aki babát ölt.
Meg kell mondanunk, hogy nem igaz.
Meg kell mondanunk nekik! Meg kell állítanunk őket!
Semmit se tehetünk! Érted? Semmit!
Tedd fel a csalánokat főni!
Na végre!
Nem kellett volna félévkor otthagynod az egyetemet.
Miért nem szóltál anyáról?
Nem volt sok mondandóm. Megoldom.
Hogyan?
Egy szegény öregasszony elégetésével?
Nem szegény öregasszony. Ő ölte meg Giambattista fiát.
Rontást mondott a házára.
Ahogy anyádra is.
Átok nem létezik, apám...
csak betegség.
Mindig van ok, még a leghomályosabb és legfájdalmasabb esetekre is!
Nem azért küldtelek tanulni, hogy feleselj apáddal...
gyerek.
Vagy hogy hatalmasabbnak érezd magad az ördögnél vagy a Magasságbelinél.
Nem égethetitek meg.
Nem vagy gyilkos.
Nem.
De veled ellentétben én tudom, mi az: harcolni.
És hamarosan te is megtudod, ha igaz, hogy az én vérem folyik az ereidben.
Menj arrébb!
- Anya, ez az új otthonunk? - Igen, édes. Itt biztonságban leszünk.
Mi történik, anya?
El kell mennem.
- Ne, anya, ne menj el! - De, szerelmem.
Figyelj rám!
Ha újra kinyílik az az ajtó...
bárki, aki a testvéreddel érkezik, meg fog védeni.
Ne sírj, szívem!
A könnyeid nem mentenek meg.
Csak az erőd képes rá.
Tudod, hogy nagyon erős belső erőnk van.
És ettől félnek. Az erőnktől.
Ezért akarnak meggyengíteni minket.
De mi erősebbek vagyunk. Sose feledd!
Sokat fejlődtél.
Te vagy az.
Miért kell mindig lopva jönnöd?
Hogy jobban izgulj.
Attól még izgulok. Az erdőn túlról jössz?
Miért nem árulod el, hol laksz?
- A szeretőd nem akarja? - Nem a szeretőm.
Más, egy különleges dolog. Neked van urad, nekem nincs.
Gyerekkoromban gúnyoltak, mert nem volt se anyám, se apám.
Azt mondták, gyerekként elhagytak. Szörnyen sovány voltam.
De most! Uram van, lovagolok! Az emberek tisztelnek.
De kérdezd meg magadtól, tiszteled-e azokat, akik tiszteletét áhítod.
Bonyolultan fogalmazol.
Figyelj! Ha már az urad került szóba:
hol a boszorkány, akiről mindenki beszél?
- Miért kérded? - Tudod, vagy sem?
Spirto, a barátnőd vonzó.
Szép álom! Nem érdekelnek a nők.
- Persze. Így van. - Hová mész?
- Úgy érted, hová megyünk? - Éjszaka?
Pietro!
Mi a helyzet?
Hallottad?
Van itt valaki.
Biztos a lámpád ütődött az asztalnak.
A halottaknak nincs lábuk, amivel járjanak.
Ha azt mondod...
Menjünk!
Hasznos volt?
Spirto, több volt, mint hasznos.
Tudtam, hogy van oka.
A babának sötét folt volt a nyakán.
- Megfojtotta! Jézus Krisztus... - Nem a nő!
A köldökzsinór.
Csak meg akarta menteni, érted?
Spirto.
Milyen erős lenne az ember... ha csak az értelmére támaszkodna.
Kinyitni!
Könyörgöm! Nyisd ki, hadd lássam a nagyanyámat!
Nagyi!
Öljétek meg!
- Meg fogják ölni! - Halálra vele!
- Látni akarjuk a halálát! - Halál a banyára!
- Ez jár neked! - Boszorkány!
Boszorkány!
Állj!
Itt a bizonyíték.
Nem ő ölte meg Giambattista fiát.
Sötét folt volt a magzat nyakán.
- Láttam. - Mit mond?
- Megfulladt. - Dühös.
A zsinór a nyakára tekeredett, ez fojtotta meg. Pontosan így.
De az igazság, amit feltársz...
az, hogy ez az ártatlan lény erőszakos halállal halt..
és nem természetessel.
Megfulladt? Igen.
Tehát egy mozogni képtelen lény megfojthatja magát?
- De atyám... - Fiam,
az Istentől kapott tudásoddal a legsúlyosabb bizonyítékkal szolgálsz.
A boszorkány,
és az általa működő ördög
ölte meg ezt a lényt,
megfojtván őt a saját anyja méhében!
- Igen! - Atyám!
Égessétek meg!
Boszorkány!
Gyújtsátok meg az öregasszonyt!
Égessétek meg!
Égjen a boszorkány!
Ne nézz oda!
El kell tűnnünk innen.
Köszönök mindent, amit értünk tettél.
Isten veled, Pietro!
Ne!
Ez nem búcsú.
Még találkozunk.
Ez már nem biztonságos hely nekünk.
Ismered a vízvezetéket az erdőben?
Van ott egy szökőkút. Megszínezem neked.
Az lesz a jel, hogy várlak.
Félig szoknyás!
Még a neved sem tudom.
Olyan nagy volt az ereje, hogy...
ahogy égett az Úr nevében, az ég elsötétült.
A teste nem lett hamuvá.
Nem.
De a halála biztos. És a halála felkeltette a feleséged
- Igen. - Mi az?
- A kislány. - Micsoda?
- Mit mondasz? - A fiatal lány volt.
A lány az.
A lány.
A kellős közepén...
egy viperafészekben.
Hol, nagyi? Hol?
Ade.
Okos, nagyon okos.
Így nevezik őket.
Pedig annál sokkal többek.
Ha nem látsz visszajönni, keress az erdő szélén!
Egy viperafészek...
kellős közepén.
Ott megleled az Elveszett Városokat.
Ne tréfálj velem! Nem hagylak el. Soha!
Gyere, Ade!
Vártunk.