EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Forsigtig.
Du ser anderledes ud.
Din mor ville gerne se mig i kjolen.
Hun gav mig den.
Jeg fortryder, at jeg ikke opfyldte hendes ønske.
De sagde, at der løb blod ud af hendes øjne, mund og næse.
Det var grufuldt.
Santes søn er læge og prøvede at redde hende.
Det var umuligt.
- Hvem var hos hende? - Kun hendes familie.
De nåede ikke at tilkalde andre.
- Tror du, det er hans værk? - Det virker ikke som en naturlig død.
Vi må afsted, Janara.
Sante optrapper jagten, nu hvor hans kone er død.
Vi er så få. Vi må finde de andre.
Ja, du har ret.
- Hvor skal du hen? - Jeg må give ham en forklaring.
Du bliver slået ihjel.
Jeg er nødt til at prøve. Du må ikke forhindre mig i det.
Hvis det var Spirto, hvad ville du så gøre?
Det er vanvittigt.
Du skal ikke drage alene afsted. Jeg tager med.
Når Herren kalder de mest dydige sjæle til sig,
er det for at minde os om, hvor ubarmhjertig kampen mod ondskab er.
Bring ulykke over alle,
der kalder ondskab for godhed og godhed for ondskab.
Ulykke over alle, der skyr Herren
og bekender sig til den perversion af tro og skikke, der kaldes videnskab.
Dem, der bliver ved med at afvise Gud, baner vejen for tidens oprør og frafald.
Og skal dø...
...uden trøsten fra Guds tilgivelse.
Lad os bede.
Forsigtig.
Tak.
Ikke nu. Der er for mange mennesker.
Lad os tage hjem.
Gå bare.
Jeg bliver her lidt endnu.
Jeg må sige farvel til hende.
Alene.
Du bør ikke være her.
Jeg kunne ikke blive væk.
Jeg ønsker, at du forstår.
Det er umuligt at forstå.
Min mor døde så hurtigt, at jeg ikke kunne nå at lindre hendes smerte.
Jeg ønskede ikke den åbenbaring. Jeg ønskede ikke at pådrage dig smerte.
Jeg ved ikke, hvad du så.
Eller hvad du tror, du så.
Jeg ved kun, at min mor var i bedring. Medicinen virkede, og så gik alt galt.
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal tro. - Tro på mig.
På os.
Ikke nu.
Jeg må tænke mig om.
Min plads er ved siden af min far.
Og den pige?
Cesaria?
Vi er glade for hinanden.
Nu har hun også brug for mig.
Jeg må gå nu.
Farvel, Ade.
Du må lære at forstå din særlige evne, Ade.
Og affinde dig med den.
Frygt den ej.
Pietros mor ville være død alligevel, selv hvis du ikke kunne se døden ankomme.
Du gav ham mulighed for at sige farvel.
Hun modtog hans hengivenhed og kunne forlade verden med fred.
Det er din evne. Men det er også en gave.
Du skaber en mulighed for liv, hvor der kun er sorg og død.
Gør det for de andre kvinder. Udnyt dine kræfter.
Men jeg forstår dem ikke. Jeg ved ikke, hvor de er.
Stol på os, Ade.
Lad os begynde.
Min bror var det bedste ved mig.
Tvillinger. Ingen andre kunne se forskel på os.
Jeg fandt ham. Han lå på gulvet med munden åben.
Han kunne ikke forhindre vores far i at arrangere ægteskabet med den kvinde.
Det siges, at de sidste kvinder, der forlader kirken juleaften,
er forudbestemt til at blive Janara.
Men det vidste jeg ikke.
De giftede mig som barn mod min vilje til en mand,
der ikke elskede mig, og dermed fordømte de mig til et liv i ensomhed.
Han havde ikke modet til at sige sin elskedes navn. En mands navn.
Da jeg mærkede kniven mod mit hår...
...rystede min krop.
Jeg ventede på, at den dreng, jeg var forelsket i, skulle dukke op.
Jeg ventede til messens afslutning.
Skæbnen slog ham ihjel.
De anklagede mig for at forgifte ham.
- De brækkede mine hænder! - Jeg følte muskler, hud, øjne falde af.
Ikke håret.
Jeg var den sidste i kirken.
Kun ild kan rense hansskam og give min frihed tilbage.
Jeg er kold og bange!
Jo mere de skar af, jo svagere blev jeg.
Ilden gjorde alt til aske.
- Jeg kan ikke klare det mere! - Hjælp mig!
De råbte "heks", "Janara."
- Heks! - Red mig!
Der opdagede jeg mine evner.
- Jeg husker ikke mit eget navn. - Jeg blev svagere og svagere.
- Jeg er tørstig! - Jeg vil ikke dø!
- Kan du høre mig? - Jeg vil ikke mere.
- Sig, du kan høre mig! Kun du kan redde mig!
Al smerte har en stemme. Følg smerten, så finder du mennesket bag.
Mit hår er aldrig vokset ud igen.
Jeg satte ild til mit hus. "Hellere være en heks end gal," råbte jeg.
Jeg rejste langt bort, før jeg fandt min vej.
Men det her er min familie.
Kan du høre mig?
Jeg må drikke noget!
Solen brænder, hjælp mig!
Jeg er døende. Jeg beder dig.
Kan du høre mig?
Ja.
Jeg kan høre dig.
Er vi klar?
Ja.
Vi skåner ikke en eneste!
Nej! Lad hende gå, jeg beder jer. Hun er min eneste datter!
- Hvor gemmer de sig? - Jeg sværger, jeg ved det ikke.
Jeg beder Dem, lad min søn gå.
Spild ikke min tid.
- Fortæl, hvad du ved om skovens kvinder. - Jeg ved intet om skovens kvinder.
Lad mig tage hjem til min mor.
De så, at hun er gammel. Hun har brug for mig. Jeg beder Dem...
At beskytte hekse......
...gør dig også til en heks.
Før hende bort!
- Nej! - Vi afhører hende i Serra.
Mor!
- Kom så. Hurtigt. - Afsted.
Få dem til at tale.
Kom så!
Kom så.
Hvor har du været, far?
Du blev født her i denne seng.
Det er underligt.
Engang bragte denne seng mig kun gode minder.
Liv. Glæde.
Kærlighed.
Nu kan jeg kun se din mors ansigt, mens hun døde.
Tortur og drab bringer hende ikke tilbage.
I vil undre jer over, hvem vi er. Og hvorfor vi reddede jer.
Vi er jeres familie.
Troede I, at I var alene?
Forbandede, forfulgte.
I skal vide, at I ikke er alene.
Persepolis.
Her kan du være, lige som du vil.
Vær ikke bange.
Var det dig?
Var det dig, der fandt os? Der så os?
Ved du, hvem vi er?
Det tror jeg.
- Kom nu. Lad os skåle. - Ja.
Vil du have selskab?
Lad mig være.
- Dårlig dag? - Jeg bad dig om at gå.
Sikke en gnavpot.
Gæstgiver!
- Han har det skidt. - Jeg tager mig af ham.
Er du døv?
- Det er tid til at gå hjem. - Jeg vil have noget at drikke.
Kom med en mere.
- Jeg sagde, det er tid til at gå hjem. - Og jeg sagde, du skulle give mig en til.
- Det er Santes søn. - Han er fuld.
Hent hans far.
Ja, jeg er Santes søn.
- Er I bange? - Du må hellere gå.
Jeg gør, som det passer mig!
Hvem tror du, du er?
Jeg er søn af Benandantis store leder.
Jeg gør, hvad der passer mig!
Selv hvis jeg drak al jeres vin, ville I ikke kunne stoppe mig.
Nå, så det mener du?
Han trænger til en lærestreg.
Så er det godt!
Hvem er hun? Hvad vil hun?
Han er fuld.
Han begyndte.
Før ham væk.
- Vi ville have lidt sjov. - Få ham hjem!
Det er ikke sjovt at slå en mand, der forsvares af en kvinde.
Hun er noget mandhaftig.
- Hvem sagde det? - Mig.
Må jeg låne din kulstift?
Du må få æren.
De holder aldrig længe nok.
Vi er stadig gode sammen.
Det vil vi altid være.
Jeg kunne godt have klaret det uden dig. Men jeg vil gerne sige... tak.
Vores skæbne svarer ikke altid til vores ønsker.
Mine ønsker døde sammen med Pietros mor.
Jeg gjorde, hvad der måtte gøres.
Vi er ikke færdige endnu.
Jeg er klar i morgen.
Det bliver måske endnu sværere i morgen.
Vores handlinger gik ikke ubemærket hen.
Jeg klarer det.
Vi klarer det.
Jeg forstår, hvor vigtigt det er. Frygt ej.
Jeg har følt så meget smerte, at jeg vil være vred for evigt.
Det kunne have været mig.
I en fugtig celle og bidt af rotter.
Klar til at blive brændt.
Hvis det var mig, ville jeg hver dag bede for, at nogen ville redde mig.
Nu ved jeg, at jeg er den person. Jeg kan redde dem.
Jeg ved, hvem jeg er.
Gjorde det dig godt?
Hvilket?
Vinen.
Har du det bedre?
Der er sorger, man ikke glemmer.
Din mor bliver herinde for evigt.
Her vil hun hvile for evigt.
Du finder altid den rette plads til alting.
Lige siden vi var børn.
Jeg har derimod altid uorden i tingene.
Mit liv er er et kæmpe rod.
Det er nemt for mig at kende min rette plads.
Ved din side.
Ikke nu.
Hvis du husker dette øjeblik i morgen, så taler vi om det igen.
De indfanger alle kvinderne. De tager alle og enhver.
Benandantierne leder efter os. Det er vores skyld, de tager dem.
- Vi vidste, det kunne ske. - Hvorfor kæmper vi ikke?
- Det er for risikabelt. - Er det for risikabelt at redde dem?
Jeg troede, det var vores formål.
Du synes måske, at hekse fortjener at leve, men ikke de andre?
Det må du ikke sige.
For at redde dem alle, må vi fokusere på dem, der kan hjælpe os.
Uden dem er vi dømt til at tabe, Leptis!
Vi er for få.
Tebe. Du er nødt til at komme.
- Er du sikker? - Ja. Der er en mere.
Hun har en kraftfuld stemme.
- Hvor meget tid har vi? - Ikke meget.
Vi gør os klar.
Henter I en til?
Vi prøver.
Når jeg bliver dygtig med buen, kommer jeg og hjælper.
Nogle gange føler jeg, at jeg ikke magter det.
Hvis nu jeg tog fejl? Hvis jeg kom for sent?
- Én kvinde er allerede død. - Ade.
Hvis de har brug for dig derude...
...må du afsted.
Er der nogen?
Hjælp mig!
Jeg er hernede!
De ved intet, far.
Hvad betyder det? Taler de ikke?
Vi torturerede dem hele natten.
- Hvis de havde vidst noget... - I er uduelige.
Vi kan stadig fange dem, far.
Jeg hørte, at to hekse idømt evig lidelse blev reddet af kvinder på hesteryg.
De er velbevandrede i blankvåben, og de forsvinder som dug for solen.
Godt.
Det er dem.
Gør min hest klar.
Der er noget galt.
Ja.
Den er for let.
Forbandede hekse!
Det er ikke en dukke.
Det er din værste fjende.
Det er ham, du skal tænke på, når du skyder.
På hans øjne.
Og hans forpinte ansigt, når pilen gennemborer ham.
Flot.
Jeg kan ikke tro det. Jeg gjorde det!
Du har virkelig gjort det, når du gør det ti gange i træk.
Saml pilene op, og øv dig.
De sendte bud, Eminence?
Sid ned, Sante.
Sid ned her overfor mig.
Jeg hørte om Deres kone, og jeg ville udtrykke min kondolence personligt.
Tak.
Jeg tilgiver aldrig mig selv for mit svigt.
Og for at skuffe dig.
Vær ikke fjollet.
De har ikke skuffet mig.
Der er lang vej endnu.
Se på mig.
Hvad nu, hvis der stadig er en chance?
Vi ved ikke, hvor hun er.
Jeg taler om Deres kone.
Hvis det var muligt at se hende igen...
Min kone er død. Jeg så hende selv dø.
De undervurderer mig, Sante.
Der er en måde. Jeg kan gøre det.
De kan få lov at se Deres kone igen.
Men De skal bringe Ade til mig.
I live.
De andre interesserer mig ikke. De skal dræbe dem alle.
Men jeg vil have hende i live.
Jeg forstår det ikke.
Siger De, at det er muligt at bringe de døde tilbage?
Det er jo helligbrøde. En dødssynd.
Ikke hvis den, der gør det, er drevet af et rent hjerte.
Fang heksen, og før hende til mig.
Kun det. Jeg tager mig af resten.
Det bliver svært.
Heksene, der vogter hende, er meget stærke.
De er hurtige. De kan ikke drives ud.
Det ved jeg.
Men snart, meget snart...
...vil De være den stærkeste.
Jeg vil give Dem styrken.
Jeg kan give Dem magten.
Her...
...hvor alting blev til...
...fejrer vi De Fortabte Byers genfødsel.
I dag var vi svage og uforberedte. Vi havde kun vores verdslige midler.
Men det var bare et uheld.
Skæbnen vil, at vi vinder.
I morgen vokser vores styrke.
Vi har en mægtig forbundsfælle. Sammen med ham har heksene ikke en chance.
Vores fjender gør sig klar til at ødelægge os.
Til at udslette vores eksistens.
For vi repræsenterer det, de frygter mest.
Muligheden for at skabe en ny verden med en kvindes ansigt.
Jeres ansigt.
Aquileia. Må dine kunster være drømme for os.
Petra.
Må stenen smede dine arme.
Segesta.
Må du kunne få alle vore tankers frø til at spire.
Ade.
Den ældste af De Fortabte Byer.
Den, der er født med dette navn, har fået sin vej udstukket.
Sækken, der indhyllede dig ved din fødsel... Jeg har beholdt den.
Vi bærer stolt dette symbol om halsen.
Den kalder os til vores skæbne, til kamp. Det er din skæbne at lede denne kamp.
Fordi du er min søn.
Svoren fjende af hver heks og hver djævel.
Må dette lys oplyse din vej.
Selv i den mørkeste nat.
Herren...
...som vogter over os og viser os vejen, kæmper på vores side.
Må modet lede os! Må troen brænde i os!
Pietro. Hvor skal du hen?
Kom tilbage!
Tekster af: Jesper Samson