EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Var stark.
Upp med hakan.
Försiktigt.
Du ser annorlunda ut.
Din mamma ville se mig i den här klänningen.
Hon gav den till mig.
Jag beklagar att hon inte fick se den.
De sa att det började rinna blod ur hennes ögon, mun och näsa.
Det var hemskt.
Santes son gjorde allt för att rädda henne.
Han var maktlös.
- Vem var med henne när det hände? - Bara hennes familj.
De hann inte kalla på någon.
Tror du att det är han?
Det verkar inte vara en naturlig död.
Vi måste ge oss iväg, Janara.
Nu när hans fru har dött kan Sante inte stoppas.
- Vi är för få. Vi måste hitta de andra. - Ja, du har rätt.
- Ade, vart ska du? - Jag måste träffa honom.
Om du går ut, dör du.
Jag måste. Du behöver inte hjälpa, men hindra mig inte.
Om det var du och Spirto var där ute, vad skulle du göra?
Det är galenskap.
Du får inte gå ensam. Går du så följer jag med.
När Herren...
...kallar på de ärbaraste själarna...
...är det för att påminna om hur grymt kriget mot ondskan är.
Olycka till alla...
...som kallar ondska för godhet och godhet för ondska.
Olycka till alla som skyr Herren...
...och hänger sig åt den perversa tro och sedvänja som kallas "vetenskap".
De som fortsätter att sky Gud...
...banar väg för uppror och avfällingar.
Och de ska dö...
...utan någon tröst eller gudomlig förlåtelse.
Låt oss be.
Försiktigt.
Tack.
Inte nu. Det är för mycket folk.
Vi går hem.
Gå du.
Jag stannar här lite längre.
Jag måste ta farväl.
Ensam.
Du borde inte vara här.
Jag var tvungen att komma.
Du måste förstå.
Det är omöjligt.
Min mor dog så fort att jag inte ens hann lindra hennes smärta.
Men det jag såg...
Jag ville inte se det. Jag ville aldrig bringa smärta.
Jag vet inte vad du såg.
Eller vad du trodde dig se.
Jag vet bara att mor mådde bättre.
Medicinerna fungerade och sedan gick allting fel.
Jag vet inte vad jag ska tro.
Tro på mig.
På oss.
Inte nu.
Jag måste tänka över saker.
Nu mer än någonsin, är min plats vid min far.
Och flickan?
Cesaria?
Vi håller av varandra.
Hon behöver mig också.
Jag måste gå nu.
Farväl, Ade.
Du måste lära dig att förstå din kraft, Ade.
Och acceptera den.
Frukta den inte.
Pietros mor skulle ha dött ändå,
med eller utan din makt att se döden komma.
Du lät Pietro ta ett sista farväl,
säga att han älskade henne och låta henne lämna jordelivet i ro.
Det är din kraft, Ade. Men det är också en gåva.
Du skapar möjlighet till liv där det bara finns sorg och död.
Gör det för de andra kvinnorna. Utöva din kraft för dem.
Men jag förstår dem inte. Jag vet inte var de är.
Lita på oss, Ade.
Låt oss börja.
Min bror var den bästa delen av mig.
Tvillingar. Identiska för alla utom oss själva.
Jag hittade honom, på golvet mellan sängen och tvättfatet med munnen öppen.
Han kunde inte hindra vår far från att ordna äktenskapet med den där kvinnan.
De säger att de sista kvinnorna som lämnar kyrkan på julafton...
...är ämnade att bli Janara.
Men jag visste inte.
De gifte bort mig som barn, mot min vilja...
...till en man som inte älskade mig...
...och dömde mig till ett tyst och ensamt liv.
Han hade inte modet att säga sin älskades namn. Ett mansnamn.
När jag kände klingan mot mitt hår...
...darrade hela min kropp.
Jag väntade på... att pojken jag fallit för skulle dyka upp.
Jag väntade men han kom aldrig.
Ödet bringade honom död.
Jag anklagades för att ha förgiftat honom.
- De bröt mina händer! - Det kändes
som om muskler, senor, hud och ögon föll av.
- Inte hår. - Jag dör utan krav.
Jag var sist ut ur kyrkan.
Enbart eld kunde rena hans skam
- och ge mig min frihet. - Jag fryser och är rädd!
- De skar, jag blev svagare. - Kråkorna tar mig!
Allt blev till aska.
- Jag klarar inte mer! - Hjälp mig!
De skrek "häxa", "Janara".
- Häxa! - Rädda mig!
- Då upptäckte jag min kraft. - Jag minns inte mitt namn längre.
Jag blev svagare och svagare.
- Jag måste dricka! - Jag vill inte dö!
- Hör du mig? - Jag har fått nog.
- Säg att du hör mig! - Lyssna på mig!
- Du kan rädda mig! - Varje smärta har en egen röst.
Följ smärtan så hittar du källan.
Mitt hår har inte vuxit sedan dess.
Jag brände ner mitt hus.
"Hellre häxa än galen," skrek jag.
Jag reste långt innan jag fann min väg.
Men nu är det här min familj.
Hör du mig?
Jag måste dricka något! Solen bränner, hjälp mig!
Jag dör. Snälla.
Hör du mig?
Ja.
Jag hör dig.
Är vi redo?
Ja.
Ingen ska skonas!
Nej! Släpp henne, jag ber dig. Hon är min enda dotter!
Var gömmer de sig?
Jag svär, jag vet inte.
Jag vet inte vad du pratar om. Låt mig gå.
Ödsla inte min tid.
Säg vad du vet om skogskvinnorna.
Herrn, jag känner inga skogskvinnor.
Snälla, låt mig åka hem till mamma. Hon är gammal. Hon behöver mig,
- hon behöver min vård! - Att skydda häxor...
- ...gör dig till häxa. - Nej!
För bort henne!
- Nej! - Vi förhör henne i Serra.
Mor!
- Sätt fart. - Nu går vi.
Få dem att tala.
Kom igen!
Sätt fart.
Var har du varit, far?
Du föddes här, i den här sängen.
Det är märkligt.
En gång påminde den om fina saker.
Liv, glädje.
Kärlek.
Och nu kan jag bara se din mors ansikte när hon dog.
Tortyr och mord får henne inte tillbaka.
Ni undrar vilka vi är.
Och varför vi räddade er.
Vi är er familj.
Ni trodde att ni var ensamma i världen.
Fördömda, förföljda. Men ni är inte ensamma längre.
Persepolis.
Du kan bli precis vad du vill.
Var inte rädd.
Var det du?
Som hittade oss? Som såg oss?
Vet du vilka vi är?
Jag tror det.
- Kom igen. Vi skålar. - Ja.
Söker du sällskap?
Låt mig vara.
- En dålig dag? - Ge dig iväg, sa jag.
Vilken grinig en.
Värdshusvärden!
Han mår inte bra.
Jag ordnar det.
Är du döv?
Han.
Det är dags att gå hem.
Ge mig en drink.
Ge mig en till.
Jag sa att det är dags att åka hem.
Och jag sa åt dig att ge mig en till.
- Det är Santes son. - Han är full.
- Kalla på hans far. - Ja, jag är Santes son.
- Är du rädd? - Du ska nog gå nu.
Jag gör vad jag vill!
Vem tror du att du är?
Jag är son till Benandantis store ledare, eller hur?
Jag kan göra vad jag vill!
Jag kan dricka upp allt vin här, och du... kan inte hindra mig.
Säger du, ja.
- Han behöver en läxa. - Vi lär honom en läxa.
Kom igen!
Nu räcker det!
- Ser man på. - Vem är hon? Vad vill hon?
Han är full.
Han började.
För bort honom!
- Vi ville ha roligt. - För hem honom!
Det roar inte att slå en man som skyddas av en kvinna.
Vilken kvinna?
- En pojkflicka. - Kallar du den för kvinna?
- Vem sa något? - Jag.
Får jag låna ditt kol?
Till din ära.
De varar inte länge nog.
Vi är ett bra par.
Det kommer vi alltid att vara.
Jag hade klarat det utan dig.
Men... jag vill säga...
...tack.
Vårt öde stämmer inte alltid med våra önskningar.
Mina önskningar dog med Pietros mor.
Jag gjorde det som krävdes, tror jag.
Vi är inte färdiga.
Jag vet. Jag är redo i morgon.
Det kan bli ännu svårare i morgon.
Våra handlingar passerade inte obemärkt.
Jag klarar det.
Vi klarar det.
Jag förstår hur viktigt det är. Var inte rädd.
Jag har känt så mycket smärta, jag är för evigt arg.
Det kunde ha varit jag.
Inlåst i en cell, uppäten av råttor,
redo att brännas.
Om det hade varit jag, hade jag bett varje dag
att någon skulle rädda mig.
Nu är jag den personen. Jag kan rädda.
Jag vet vem jag är.
Hjälpte det?
Vad?
Vinet.
Mår du bättre?
Vissa sorger glömmer man inte.
Din mor finns här för evigt.
Hon vilar här för alltid.
Du hittar alltid rätt plats för allt.
Ända sedan vi var små.
Jag å andra sidan, lyckas aldrig lösa något.
Mitt liv är som en stökig låda.
Det har alltid varit lätt att förstå min plats.
Den är vid din sida.
Inte nu.
Om du minns det här i morgon...
...så talar vi om det igen.
De samlar ihop alla kvinnor.
De tar alla kvinnor, utan urskiljning.
Benandanti letar efter oss, det är vårt fel att de tar dem.
- Vi visste att det kunde hända. - Varför slåss vi inte?
Vi kan inte ta risken.
Sedan när är det en risk att rädda kvinnor?
Jag trodde att det var vår uppgift.
Eller tycker du att häxor förtjänar att leva, inte de andra?
Skämta inte ens om det.
För att kunna rädda allihopa
måste vi fokusera på de som kan hjälpa oss.
Utan dem är vi dömda att förlora, Leptis!
Vi är inte många.
Tebe. Du måste komma.
- Är du säker? - Ja. Det finns en till.
Hennes röst är väldigt stark.
- Hur mycket tid har vi? - Inte mycket.
Vi gör oss redo.
Ska ni hämta en till?
Vi ska försöka.
När jag blir skicklig med bågen ska jag också hjälpa till.
Ibland tror jag att jag inte klarar mig själv.
Om jag hade fel? Om jag kom för sent?
- En har redan dött på grund av mig. - Ade.
Om de behöver dig där ute...
...måste du gå.
Är det någon där?
Hjälp mig!
Jag är här nere!
Jag är här nere, snälla!
De vet ingenting, far.
Vad betyder det? Pratar de inte?
Vi torterade dem hela natten.
- Om de hade vetat något... - Du är oduglig.
Vi kan fortfarande ta dem.
Två häxor dömda till evigt lidande räddades av mystiska kvinnor till häst...
...som var skickliga med svärd och dolk och försvann som vinden.
Bra.
Det är de.
Gör min häst redo.
Något är fel.
Ja.
Den är för lätt.
Förbannade häxor!
Det är ingen docka.
Det är din värsta fiende.
Det är honom du ska tänka på innan du skjuter.
Hans ögon.
Hans min när pilen genomborrar honom.
Duktig pojke.
Jag kan inte fatta det.
Jag gjorde det!
Du har gjort det...
...när du gör det tio gånger i rad.
Plocka upp pilarna och fortsätt öva.
- Kallade ni på mig, Ers eminens? - Sätt dig, Sante.
Sätt dig mittemot mig.
Jag hörde om din fru...
...och ville kondolera personligen.
Tack.
Jag kan aldrig förlåta att jag inte räddade henne.
Och att jag svek er.
Var inte fånig.
Du har inte svikit mig. Vägen är fortfarande lång.
Se på mig, Sante.
Tänk om jag sa att det finns en chans?
Vi vet inte var hon är.
Jag talar om din fru.
Om det fanns en möjlighet att se henne igen...
Min fru är död, jag såg det ske.
Du underskattar mig, Sante.
Det finns ett sätt. Jag kan göra det.
Jag kan låta dig se din fru igen.
Men du måste ta hit Ade. Levande.
Jag bryr mig inte om de andra. Du kan döda dem. Du måste döda dem alla.
Men hon ska vara levande.
Jag förstår inte, Ers eminens.
Säger ni att det är möjligt att ta tillbaka de döda?
Det är helgerån, en dödlig synd.
Inte om den som gör det...
...har ett rent hjärta.
Fånga häxan och ta henne till mig.
Bara det här. Jag tar hand om resten.
Det är inte lätt.
Häxorna som skyddar henne är mäktiga.
- De är snabba, oförutsägbara, omöjliga. - Jag vet det, Sante.
Men snart, mycket snart...
...är du starkare än dem.
Jag ska ge dig den styrkan.
Jag kommer att kunna göra det.
Här...
...där allt kom till liv...
...firar vi de förlorade städernas återfödelse.
De överraskade oss idag, oförberedda.
Med bara världsliga medel. Det var ett missöde.
Vi är ämnade att vinna.
Från och med i morgon ökar vår styrka.
Vi har en stark allierad.
Tillsammans med honom har häxorna ingen chans.
Våra fiender gör sig redo att krossa oss.
Att utplåna vår existens.
För vi representerar det de fruktar mest.
Möjligheten att skapa en ny värld med en kvinnas ansikte.
Era ansikten.
Aquileia. Må dina konster...
...vara våra drömmar.
Petra.
Må dina armar forma stenen.
Segesta.
Må du kunna skapa...
...allt du tänker på.
Ade.
Den äldsta av de förlorade städerna.
Den som föds med detta namn...
...har sin väg utstakad.
Säcken som omslöt dig vid födseln...
...jag har behållit den.
Vi bär stolt denna symbol.
Den kallar oss till strid.
Du är ödesbestämd att leda striden.
För att du är min son.
Varje häxas och djävuls svurna fiende.
Må detta ljus lysa upp din väg,
även i den mörkaste natten.
Herre...
...som visar oss vägen...
...stå på vår sida.
Må modet vägleda oss! Må tron brinna i oss!
Pietro! Vart ska du?
Kom tillbaka!
Undertexter: Lisbeth Pekkari