DALEKO OD REYKJAVÍKU
No tak, no tak.
Zdar, pomůžeš nám s těma paletama?
Jo.
Vy už nenakupujete v družstvu?
Mohl jsi to s náma probrat. Nějak bychom se dohodli.
Leife, co je ti po tom, kde si kupuju barvy?
To trochu přeháníš, ne?
Jak chceš...
Tady už si s malováním neškrtneš.
Dík, žes mi dal vědět.
Zdravím, Leifur.
-Objednala jsi tu inseminaci? -Jo.
-Jak je na tom 236? -Dimma?
Jo.
Nic se nezměnilo.
Neměli bychom jí dát antidepresiva?
Můj příběh na festivalu v létě 85.
Bylo mi 16 a právě jsem začala pít...
-Už jsi objednal hnojivo? -Ne.
Sprettur tu má inzerát.
Čtyřicet tisíc za tunu.
-Reyni? Viděls tu nabídku? -Ale my jsme v družstvu.
Jo, a tam je hnojivo mnohem dražší.
Věčně z nás dřou kůži. Jestli chceme ty naše dluhy někdy splatit...
Ingo, na tohle teď nemám náladu.
Kdy jsme byli naposledy na dovolený?
Před třema lety.
-Je volnej. -Přihraj mu... střílej!
Sakra.
Hraje úplný hovno.
-Ale proti Southamptonu byl dobrej. -To byla výjimka.
Slyšeli jste, co se stalo Bjössimu, tomu malíři pokojů?
Ne, co?
Koupil si barvy v Byku
a družstvo ho dalo na černou listinu.
Už od nich nedostane žádný kšefty.
-Co? Vážně? -Jo.
Chudák Bjössi.
Hošani, tak už něco hrajte!
Já už nemůžu.
Musíš s ním promluvit.
Já vím.
Řekni mu to po pravdě.
Že s tím chceš skončit.
Ahoj, Reyni.
Pojď dál.
Haló?
Ano, to jsem já.
Co?
Je mi to líto.
-Kde je? -Tady.
Upřímnou soustrast, Ingo.
Díky, Eyjólfe.
Byl to skvělej chlap.
Chci ti říct, že jako družstvo stojíme při tobě.
Jsem ti kdykoli k dispozici.
Kdo se teď stará o statek?
Nikdo.
Zařídím to.
Díky.
Reynir chtěl sedlačit odjakživa.
Jakmile dokončil základní školu,
pracoval na statku rodičů v Dalsmynni.
Statek tenkrát nebyl velký, měli jen dvacet dojnic,
a tak v zimě nebylo tolik práce.
Reynir šel na moře a dělal tam nejrůznější práce.
Řadu let pracoval v truhlářství u Sigurjóna
a vedl si tam výborně.
Už zamlada vstoupil do Pokrokové strany
a po celý život jí zůstal věrný.
Říkalo se, že spíš nastane konec světa,
než aby Reynir volil jinou partaj.
Reynir byl činný v mnoha spolcích.
Byl aktivním členem Družstva okresu Erpsfjöróur,
a to od chvíle, kdy v pětadvaceti letech převzal statek po rodičích.
Třeba nefungovaly brzdy?
Já nevím, Heióare.
Ještě to vyšetřujou.
Nemůžu uvěřit, že se to stalo.
Musí to mít nějaký vysvětlení.
Co budeš dělat, mami?
Zůstaneš tady, nebo...
Zatím jsem o tom nepřemýšlela.
Než se vzpamatuješ, můžeš být u nás.
Děkuju, holčičko.
Nazdárek. Jak se vede? Máš hlad?
-Ty už hnojíš? -Nádrž byla plná.
-Otočím se jen párkrát. -Co takhle se mě nejdřív zeptat?
To jako myslíš, že...
-Leifur říkal, abych... -Leifur?
Ono mu to tady snad patří?
-Ne. -Ne.
Tohle ti musím povolit já. Jsou to moje stroje.
Jasně.
Tak to dodělej.
Takže...
Kolem té nehody je ještě hodně otazníků.
Pitva nic nepřinesla.
Auto už jsme prohlídli, žádnou závadu nemělo.
Na silnici nebyly stopy.
Popravdě nic nenasvědčuje tomu, že by se pokoušel...
to auto zastavit.
Co tím myslíte?
Buďto usnul za volantem, nebo...
... spáchal sebevraždu.
Říkal vám něco?
Ne.
Proč nenechal vzkaz?
Družstvo Erpsfjöróur Opora vašeho okresu
Napište to na náš účet. Dalsmynni.
Ten účet je zavřený.
Cože?
To není možný.
Napsala jste určitě Dalsmynni?
Ano.
Ten účet je zavřený. Musíte to zaplatit.
Co je to za blbost?
-Je tu Eyjólfur? -Ano, je u sebe v kanceláři.
Ahoj, Ingo, pojď dál.
Proč jste nám zavřeli účet?
Sedni si, prosím tě.
Co jsi to říkala? Že máš zavřený účet?
Jo. Říkala ta to slečna dole.
To asi že byl vedený na Reyniho. To bude ten důvod.
Vteřinku.
Díso, otevřela bys zase účet statku Dalsmynni? A přepiš ho na Ingibjörg.
Přesně tak. Děkuju.
-Děkuju. -To je maličkost.
Už jsi přemýšlela, co teď se statkem podnikneš?
Ne, zatím ne.
To chce čas.
-Jak to Gvendur zvládá u krav? -Jo, jde mu to dobře.
-Mockrát děkuju. -To nestojí za řeč.
Je mi, jako...
Je mi, jako by mě zradil.
Nechal mě tu topit se v dluzích
a na záda mi dejchá družstvo.
Absolutně to nemůžu utáhnout.
Stěží jsme to zvládali ve dvou, a to jsme dřeli od rána do večera.
Nemůžu ti nějak pomoct?
Nejlepší bude, když vyhlásím úpadek.
Ať si to všechno vezmou.
-A co budeš dělat? -Nevím.
Od začátku jsem mu říkala, že je to marný.
Chtěla jsem se odstěhovat do Reykjavíku. Za dětma.
Jenže on o prodeji Dalsmynni nechtěl ani slyšet.
Věděla jsi...
co pro družstvo dělal?
Jak to myslíš?
On...
sledoval všechny zásilky
a udal každýho, kdo nakupoval zboží v Reykjavíku.
Pamatuješ, jak si Ási objednal hnojivo
a oni od něj nechtěli brát mlíko?
To byl Reynir?
A bylo toho daleko víc.
Mluvil jsem s ním den předtím, než zemřel.
Chtěl s tím přestat. Měl v plánu promluvit si s Eyjólfem. Pak...
Už se mi neozval.
Já tomu nevěřím.
Jak by mohl?
Vyhrožovali mu, že mu vezmou půdu, když je neposlechne.
Zdravím. Zpátky ve stáji?
Beru to zas do vlastních rukou.
Cože?
Díky za pomoc, Gvende.
Pozdravuj ode mě Eyjólfa.
Družstevní mafie v okrese Erpsfjöróur
-Ten tvůj článek je plný nepravd. -Jak to myslíš?
-Ahoj, Kristjáne. -Ahoj.
-Je všechno v pořádku? -Jo.
Proč se ptáš?
Doslechl jsem se, žes na Facebooku psala o družstvu.
To sedí.
Ten článek by sis rozhodně měl přečíst.
Na Facebooku nejsem.
Reynimu by se nelíbilo, že na družstvo házíš špínu.
Cos to říkal?
Kdyby nebylo družstva, všechno by tu šlo do kopru. To moc dobře víš.
Takže si můžou dělat, co se jim zachce?
Dupat na nás a vyhrožovat nám?
Nevíš, o čem mluvíš.
-Dobrý den. Vy jste Ingibjörg? -Ano.
Těší mě. Já jsem Katla, redaktorka islandské televize.
Četla jsem váš článek. Podle mě je skvělý.
Díky.
-Ráda bych s vámi udělala rozhovor. -Rozhovor?
Ano, do večerních zpráv.
Proč ne.
-Můžem začít? -Jo. Jedem.
Fajn.
Ve svém článku přirovnáváte zdejší družstvo k mafii.
Můžete nám to vysvětlit?
Družstvo je tu zdaleka největší podnik.
Patří jim skoro všechno.
Všichni jsme na něm hodně závislí. Hlavně my sedláci.
Kupují naše výrobky. Nikde jinde je prodat nemůžeme.
A taky u nich samo sebou musíme nakupovat.
Když nakupujeme jinde, hned nám to spočítají.
Jak to myslíte?
Například začnou vyhrožovat,
že od nás přestanou vykupovat mlíko.
A lidem, co jsou hodně zadlužení, vyhrožovali, že jim vezmou půdu.
Je to mafie.
Říká se, že se tu nestane nic, dokud to neposvětí šéf družstva.
Podle mě je na tom hodně pravdy.
Žena, která se včera zranila v Reynisfjara, zemřela.
Ano, momentík.
Leifur.
Haló?
Jo, viděl jsem to.
Ne. Podle mě ne.
Ne. Nedělej si s tím hlavu.
Nemá důkazy.
Zjevně ji to úplně vykolejilo.
Ne, nic měnit nebudeme. Na tohle se za pár dní zapomene.
Ne, ne. Vyřídíme to s ní potom. Jo. Nazdar.
Ingo!
Co je to za šílenej smrad?
Ingo!
Jen jsme si u tebe chtěli skočit do horkýho bazénku!
Trochu to tu vyčistit.
Tak už vylez, ty čubko zasraná! Musím s tebou mluvit.
Víš, co jseš?
Zkurvená štětka!
Ty se schováváš?
Kde jsi?
Není doma.
Je zhasnuto!
Vstávej!
Asi jsi svýho kluka zapomněl vychovat.
Řekl jsi taťkovi, cos včera prováděl?
Zničil čtyři květináče a dvě zahradní židle. Očekávám, že to zaplatíte.
Ingo!
Já to zaplatím.
-Dobrý den. -Zdravím.
Dobrý den, Valdi.
Na podzim jsem musel porazit čtyři krávy kvůli mastitidě.
A vím, že takovou zkušenost nás má víc.
Proto vyzývám, aby Svaz chovatelů dojnic
podal oficiální protest
proti předpisům ohledně venkovního pasení.
Díky, Siggeire.
Chce se k tomu někdo vyjádřit?
Ne?
Dobrá. Má ještě někdo něco?
Ano, Ingibjörg?
Zdravím vespolek.
Jak asi všichni víte, nedávno jsem napsala článek.
O korupci v družstvu...
a připadá mi hodně zvláštní,
že se nerozproudila skoro žádná debata
o tématu toho článku.
Myslím, že bychom to spolu my sedláci měli prodiskutovat.
To družstvo vlastníme my.
Vím, že některým z vás vyhrožovali.
Podle mě je třeba,
aby se nás ozvalo víc.
Abyste se taky podělili o svou zkušenost.
Ráda bych si poslechla i váš názor.
Fajn.
Díky.
Jo.
Chce na to někdo zareagovat?
Ne.
Ásgríme?
Rád bych nadnesl problematiku plotů...
Je to tak, že jsou často
staré a rozpadlé
a...
sedláci často nemají prostředky...
na jejich údržbu...
Takže...
Musíš toho nechat.
Nikomu to neprospěje. A nejmíň tobě.
Jak to myslíš?
Už jsi přišla o muže.
Vím, jak ti je.
-Ale družstvo z toho vinit nemůžeš. -Už se na to nemůžu dívat.
Je to tu skrz naskrz prohnilý, Friógeire.
Nikdo se neodvažuje nic říct. Nikdo se jim nepostaví.
A všichni přitom vědí, co se tu děje.
Co Kolbrún? Vám to nevadí? Nevadí vám, že jste otroci družstva?
-Jasně že vadí. -No vidíš.
Klidně se ti může stát to co Reynimu.
Co budeš dělat? Až se tu jednou zjeví
a budou chtít, ať jim uděláš službičku?
Co? Co uděláš?
-Já nevím. -No vidíš.
Musela sis to objednat z Reykjavíku?
Mám práci. Co chceš?
Šéf z tebe není nadšený. Nejdřív ten tvůj článek a teď tohle.
Ušetřila jsem tři sta tisíc, když jsem to hnojivo objednala jinde.
Takže teď můžu rychlejc splácet dluhy.
-Nebo nechcete, abych splácela? -Ale jo. Samozřejmě.
Ale taky chceme, abys nakupovala u nás.
Tak proč to hnojivo nezlevníte?
Tohle je varování. Jestli tu chceš dál bydlet,
koukej si to rozmyslet, milá zlatá.
Něco vám musím říct.
To, co se stalo vašemu tátovi...
... nebyla nehoda.
Podle všeho spáchal sebevraždu.
-Dneska se udělalo hezky. -Jo.
Cestou jsem zahlíd čejky. U Stóra-Gil.
-Taky sis jich všimla? -Ne.
Se zájmem jsem si přečetl tvůj článek.
Mafie.
Dost velký slovo.
A jak bys to nazval ty?
Když lidi zastrašujete a vyhrožujete jim násilím?
Asi ti úplně nedochází, oč tu běží.
Ve skutečnosti náš okres chráníme.
Staráme se, aby zisk, který tu společně vytvoříme,
u nás taky zůstal.
A nepřeháníte to, když lidem zakazujete, aby nakupovali jinde?
Jako členka družstva
jsi součástí společenství.
Do družstva něco vkládáš a taky si z něj bereš.
Když chceš, aby tě družstvo podrželo,
ale pak nakupuješ, kde se ti zamane, tak ty počty prostě nevyjdou.
Jestli družstvo zkrachuje,
tak tady všechny služby a obchody zajdou na úbytě.
Ty myslíš, že velký řetězce z Reykjavíku se sem poženou?
Společnost se mění, Eyjólfe.
Mladý už se nechtějí zavazovat nějakýmu družstvu.
Prostě si nakoupí na Amazonu.
Vážně si myslíš, že moje děti budou chtít převzít
nějakou zadluženou robotickou stáj?
Když na ně v Reykjavíku čekají daleko lepší nabídky?
Tys nikdy nebyla velká družstevnice. Ale já tvoje názory respektuju.
Jenže jestli nás chceš vinit z robotizace...
Vyzývali jste sedláky, ať vyrábějí víc mlíka a zavedou roboty.
Můžeme snad za to, že se ekonomika položila?
Máme snad na svědomí lichvářský úroky a zvyšování pojistnýho?
Zachránili jsme vás před úpadkem. Na to nezapomeň.
Radši jste nás měli nechat zkrachovat.
Třeba by byl Reynir naživu.
Dobře vím, co se tu dělo.
Vím přesně, do čeho jste ho namočili.
Reynir byl družstevník tělem i duší.
Co pro nás dělal, dělal dobrovolně.
Možná máš pravdu.
Měli jsme vás nechat zkrachovat.
Díky za kafe.
Ahoj, Ingo.
Ty už nebloguješ?
Sakra!
Co to děláš?
Tohle Inga právě napsala na Facebook.
Co?
Ona se úplně zbláznila.
-Kdo? -Inga.
-Podívej. -Co to je?
To je její profil.
Už nebudu mléko prodávat družstvu. Má někdo zájem?
-To má být vtip? -To bych neřekl.
Máš dojem, že poslední dobou vtipkuje?
-Takže... chce mlíko prodávat sama? -Vypadá to tak.
Tohle se naprosto vymyká běžné praxi...
Co to děláte?
Pojďte ven.
Co?
Jsem zatčená?
Ano, jste zatčená za poškození cizí věci. Klídek.
-Jdeme, Ingo. -Nesahejte na mě!
Otevři.
Ingo. Můžeme vám položit pár otázek?
Proč jste postříkala ústředí družstva mlékem?
Měla jsem plnou cisternu. Musela jsem se ho zbavit.
Vyhlásila jste, že už družstvu mléko prodávat nebudete. Proč?
Mám jejich monopolu po krk.
My sedláci už bychom jim neměli prodávat mléko,
měli bychom si všechno prodávat sami.
Přes naše opakované žádosti se nám nepodařilo získat reakci
ředitele družstva Eyjólfa Konráóssona.
Ahoj.
Jo, jsem doma.
Aha, dobře.
Přijdu.
Zatím.
Ani omylem.
-Všichni jsou vítáni. -To zní skvěle.
-Ahoj, Ingo. -Ahoj.
Zdravím tě.
Co tu děláte, panstvo?
My prostě...
mluvíme o tobě,
-o družstvu a tak vůbec. -Aha.
Říkáme si...
Přemýšlíme, jak se zbavit toho družstevního monopolu.
A napadlo nás, co takhle založit mlíkařský spolek.
Vlastněný a řízený sedláky.
Přesně. Jako dřív bylo družstvo.
Jak se zakládá mlékárenskej spolek?
Musíme přetáhnout lidi na naši stranu.
Lidi jsou s družstvem hodně nespokojený.
I když se o tom bojí mluvit nahlas.
Spousta lidí nás podpoří.
Stačí, aby někdo udělal první krok.
Nejlepší bude, když na to půjdem přes Svaz chovatelů skotu.
-Tam Eyjólfur nemá vliv. -Ten má prsty všude.
-Ale tohle je nezávislej svaz. -To je fakt.
Příští týden je valná hromada.
Můžeme podat podnět, aby svaz založil vlastní mlékárenský spolek.
To nemá chybu.
Jdu do toho.
To se dalo čekat.
Paní revolucionářka osobně. Ještě aby do toho nešla.
A kdo tomu velí?
O tom jsme ještě nemluvili.
Potřebujeme mlíkařský spolek? Vždyť o tohle se stará družstvo, ne?
-Vy jste s družstvem spokojená? -Vždycky k nám byli slušní.
-Odjakživa. -Podle nás je lepší,
když si sedláci budou moct vybrat, komu mlíko prodají.
Když nebude jen jeden odběratel. Aby tu byla opravdová soutěž.
Nazdar, Lofte.
-Zdravím. -Jak se vede?
Skvěle.
Chceme s tebou mluvit.
Můžeme dál?
Ty můžeš, Friógeire, ale tahle ženská mi do domu nesmí.
Tak já počkám v autě.
Ahoj, Brúsi.
-Jak se vede? -Dobře. Ahoj.
Poslyš,
objíždíme statky a představujeme lidem nápad
-založit nový mlékárenský spolek. -Aha.
Jasně.
Kdo jde s váma?
Siggeir z Vellir, Gunnar z Egilsstaóir,
-moje žena a... -Jo.
-Mně se to líbí. -Jo.
-Je načase tím molochem zatřást. -Rozhodně.
-Tak přijdeš na schůzi? -Jasně.
Nazdar.
Ahoj.
Jak to vypadá?
Nic moc, mám-li být upřímný.
Oslovili spoustu lidí a...
a hodně sedláků jim fandí. Vím o lidech, co to podpoří.
Kdo konkrétně?
Bogi z Langstaóir. Tóti z Ferjunesu...
Tóti?
Právě jsem mu půjčil na balíkovač. Krucinál.
Kdo ještě?
-Už si nevzpomínám. -Ty si nevzpomínáš?
Já bych to nechal plavat.
I když ten návrh projde, nic z toho nebude.
Kde na to vezmou?
Poslyš, když jsem byl v Družstevní škole,
chodil jsem na zahradnictví k iorsteinu Björnssonovi.
Říkal, že plevel musíš trhat i s kořeny.
Jinak se začne rozrůstat.
Přece nedovolíme, aby se nám tu rozmohl plevel, Leife.
Ne.
Byli jsme za Jónasem z Oddgeirsstaóir.
Vážně?
-Nabídl nám sněhovej dort a sušenky. -Páni, to je luxus!
-A udělal vám to slabý kafe? -Strašná břečka.
Takže nepřekvapil.
-Přesvědčili jste ho? -Já nevím. Prý to zváží.
-Jónas proti Eyjólfovi nikdy nepůjde. -Myslíš?
Na to vemte jed.
-Vyloučeno. -Asi máš pravdu.
On už je takovej.
Dá si někdo něco silnějšího?
Místo těchhle patoků.
Prosím.
Před pár dny se tu zrodil nápad založit Mlékárenský spolek
a ten nápad padl na úrodnou půdu.
Ani jsme v to nedoufali.
Já nejsem moc optimistická povaha,
ale tohle vidím hodně optimisticky.
To je bez debat.
Chci připít hlavně jedné ženě,
která tuhle naši bitvu podnítila.
Jen díky ní tu dneska jsme.
Tak tedy na Ingu!
Na zdraví! Na Ingu!
-Tyhle lidi jsou členové svazu? -Už ne, jsou to bývalí sedláci.
Ale mají hlasovací právo.
Jdeme.
Dalším bodem programu je návrh na založení Mlékárenského spolku.
Návrh představí Ingibjörg Halldórsdóttir.
Prosím, Ingibjörg.
Milí kolegové.
Roku 1893
bylo tady v okrese Erpsfjöróur založeno družstvo.
Založili ho chudí sedláci,
nespokojení s nákupním monopolem, který tu do té doby panoval.
S příchodem družstva se podmínky sedláků zlepšily.
Za své výrobky dostávali více peněz a zboží mohli dovážet sami.
Družstvo stálo na myšlence spolupráce
a vliv na jeho chod měli všichni.
Co sedlák, to hlas.
Jenže...
časem se to změnilo.
Družstvo už není řízeno demokraticky.
Je ovládáno malou klikou mocných a hlavně jedním člověkem.
A v jeho útrobách řádí korupce a dochází k zneužití moci.
Kdo se opováží kritizovat, je potrestán,
což jsem zažila na vlastní kůži.
Z družstva se ve skutečnosti stal právě takový monopol,
proti kterému bylo založeno.
Milí kolegové.
Je čas na radikální změnu.
My sedláci musíme vzít znovu moc do svých rukou.
Je načase založit nový mlékárenský spolek.
Přišel Eyjólfur.
Co tu dělá?
Nevím.
Následuje diskuse.
Co se děje?
O slovo požádal ředitel družstva Eyjólfur.
Tady smí mluvit jenom členové svazu.
Sklapni!
Tohle je proti pravidlům! On nemá právo tady mluvit.
Nech ho mluvit a posaď se!
Ale to je pravda, on tu mluvit nesmí.
-To je děs. -Strašný.
Dámy a pánové.
Zazněla tu vážná slova na adresu družstva, ale také o mně osobně,
i když není příliš velkorysé útočit na někoho, kdo se nemůže bránit.
Návrh, o kterém diskutujete, mě velice znepokojuje.
Je nepromyšlený a ti, kdo s ním přišli,
nejsou schopni vést ani vlastní podnik.
Ten mlékárenský spolek zkrachuje.
Stejně jako Inžin statek Dalsmynni.
Zaznělo tady, že je tu malá konkurence.
Ale ve skutečnosti tu zuří drsná konkurence.
Bojujeme s velkými obchodními řetězci z Reykjavíku.
A jsme silní jen proto, že jsme jednotní.
Jsme sjednocení v jednom družstvu.
A když se ta jednota rozdrolí, je s námi konec.
Půda zůstane opuštěná.
Z našeho kraje se stane rekreační chatová oblast.
-To chcete? -Ne! Ne. Ne.
Jestli si přejete tohle, tak pro ten návrh hlasujte.
Ale jestli chcete bydlet v hrdém a samostatném kraji
se silným podnikáním a hospodářstvím,
tak ten návrh musíte zamítnout.
Kdo chce promluvit, ať zvedne ruku.
Nikdo si nechce vzít slovo?
Tak tedy přistoupíme k hlasování...
Počkat!
Chtěla bych říct
pár slov
o Reynim.
O svém muži.
Všichni jste ho znali
a víte, jaký byl.
Jaký to byl člověk.
Vím,
že někteří z vás
si třeba objednali zboží u nežádoucích firem
a družstvo vám to pak vytmavilo.
Je docela pravděpodobné,
že vás udal můj manžel.
Ale nedělal to dobrovolně.
Donutil ho k tomu Eyjólfur.
Eyjólfur mu vyhrožoval, že mu sebere půdu.
A všichni víte, co statek pro Reyniho znamenal.
Teď už Reynir není mezi námi,
ale jeho duch tu s námi je.
A já...
jsem si jistá, že by náš návrh podpořil.
Protože Reynir nebyl jen družstevník.
On byl taky dobrý člověk,
který chtěl žít
v dobrém
a čestném společenství.
Díky.
Dobrá, takže...
nyní tedy nadešel čas dát hlasovat.
Kdo s návrhem souhlasí,
ať zvedne ruku.
Děkuji.
A kdo je proti...
Děkuji.
Návrh byl
přijat většinou hlasů.
Tu máš, holka.
Jo.
Máte hlad?
-Dobrý den. -Dobrý den.
-Vy jste Ingibjörg? -Ano.
Já jsem Finnbogi. Z krajského soudu.
Tady je prohlášení konkurzu na návrh Družstva Erpsfjöróur. Prosím.
Stačí mi, když podpisem potvrdíte přijetí.
Vřelý díky. Děkuju.
Žiju v naději, že bude líp
A tady přitom pudl chcíp
Už nestrávím tu ani hodinu
Jinak se z toho pominu
Já pupínky mám z pondělí
O nic lepší není úterý
Pak čtvrtek, pátek, sobota
Konečně mi končí robota
Víkend, ten já prostě zbožňuju
Odvážu se a pak tancuju
Jak nádherná je neděle
Kdy čas plyne a nic se neděje
Mám nejvyšší čas začít žít
Plnými doušky život pít
Tady se můžu uzívat
Pálím mosty, chci si užívat
České titulky Helena Březinová
Dramaturgie titulků Anna Kareninová