EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Det här är Salvare. Achaiahotet har neutraliserats.
-Jävlar, det fungerade! -Hotet har neutraliserats.
-Neutrinvapnet fungerade. -Ja!
-Erik? -Wow. Jag skickade dem åt helvete.
Niko, såg du?
Vad häftigt. Det fungerade, men kan det fungera en gång till?
-Senare. -Nej, vi har inte tid att vänta.
Den negativa energin överbelastade hela systemet.
Det var den första av många ringar. Kan vi inte ladda om förintar de vapnet.
Så vad gör vi nu, Niko? Vi har spelat vår hand.
Vi får helt enkelt fråga.
Auktoriserat av Cas Isakovic.
Vi ska tillbaka till jorden, din jävel.
Du klarade det.
Jag visste det.
Det är inte över än.
Är han där inne?
Ja.
Var försiktig.
Seth.
Relationen mellan människor och achaier, är minst sagt lite dåliga.
Det har visats misstro på båda sidor.
Men inget berättigade attacken på Salvare.
-De byggde ett hemligt vapen. -Ett försvarsvapen.
Vem skulle det försvara oss mot?
De hemska, monstervarelserna som räddade din dotters liv?
Var achaierna än far följer död och ödeläggelse.
Nej, Niko. Var du än far.
Och nu har du tagit med dig din egen vendetta till jorden.
Du har ett fint, nytt vapen.
Det var ju jävligt bra.
Det är inte mer avskräckande än ett myggbett.
Achaierna blir tvungna att svara.
Om du inte gör som de säger.
Vi har gått med på deras krav.
Nu har de nya.
Den konstgjorda gravitationen är kanske för stark.
Vi kunde stänga av den i acceleratorn. Jag kan inte jobba där inne, men du kan.
Eller inte.
Jag känner av en ansamling av Tjerenkovstrålning.
Fan också. Ett maskhål till?
Inte bara ett, dussintals.
-Var? -Överallt.
TJERENKOVSTRÅLNING UPPTÄCKT
Det är achaiernas invasionsstyrka.
Vad är de nya kraven?
Ett:
Låt flera artefakter landa på jorden.
Två: Ta emot deras gåvor.
Alla deras gåvor.
De där jävla implantaten?
Avancerad teknik som gör att människor kan uppnå sin fulla potential.
Och tre:
Förstör Salvare.
Och det jävla neutrinvapnet. Flyg in skeppet i solen.
Ni har 24 timmar på er.
Vad händer om vi vägrar?
Jag förstår att achaierna har nya krav,
De är både oacceptabla och omöjliga att genomföra.
Samtidigt är de omöjliga att ignorera. Vi har inga alternativ.
President Bhogal, att vi lever
visar att vi för första gången har lyckats skrämma dem.
Ska vi inte försöka visa vår goda vilja?
Gå med på ett av kraven, så kan vi diskutera de andra sen.
-Vilket menar du? -Salvare.
Att ge achaierna en tum är inget alternativ, det är en dödsdom.
Kapten Breckinridge, jag vet att ni har mer erfarenhet av dem…
Det betyder att jag vet bättre hur de fungerar.
-Med all respekt, bättre än er. -Det var inte bara en uppvisning med Seth.
De vill förslava oss och sätta en sån där grej i huvudet på alla.
-Annars förstör de vår planet idag. -Vi har lyckats jämna ut spelplanen lite.
Varje sekund jag slösar här med dig
ger oss mindre tid att lista ut hur vi slår dem.
Sir, låt mig sköta mitt jobb.
När tiden är ute
tvingas jag att gå med på deras krav.
-Du har hela USIC till ditt förfogande. -Tack, ministern.
-Men det jag behöver finns inte på jorden. -Jag värmer upp skytteln.
Jag gav nästan upp hoppet.
-Erik. -Jag borde ha litat på dig.
-Jag borde ha trott. -Det är okej.
Det är okej.
Nu är vi här båda två.
Du tappade visst den här.
-Jag träffade Jana… -I artefakten, jag vet.
Hon är trygg hos din mamma. Ava har verkligen hjälpt till.
Vi har så mycket att göra.
Okej, kom hit, allihopa.
Så här ser det ut:
Vi har 57 Achaiaringar som omringar vårt solsystem.
Femtionio. Det kom precis två till.
Femtionio. Vi har ett vapen som avfyrar kanske ett skott var tredje minut.
Vi har fått ner det till 2:13.
Men innan vi hinner skjuta igen…
De skulle hinna spränga oss i bitar först.
Därför är achaierna inte rädda.
Hur ska vi skrämma dem, då? Vi måste göra det så hemskt här…
Att de öppnar ett maskhål och åker hem.
Vi försöker, men achaierna är mycket mer avancerade än oss.
-Slåss vi på deras sätt förlorar vi. -Därför måste vi tänka utanför ramarna.
Vi måste överrumpla dem. Det är asymmetrisk krigföring.
-Vad vet vi om dem? -Neutriner förstör dem.
Både skeppen och achaierna.
-Är achaierna och tekniken samma sak? -I så fall vet jag inte vad deras mål är.
De skulle inte behöva jorden. De har alla råmaterial ute i rymden.
De vill alltså inte ha nåt av oss, men de förintar oss om vi inte lyder.
-Och spränger oss inifrån också. -Det verkar helt ologiskt.
Vi vet inte tillräckligt mycket om dem.
Det är samma jävla problem vi har haft sedan artefakten landade.
-De verkar ogenomträngliga. -Nej, det är de faktiskt inte.
Inte nu längre.
Nästan hela Achaiaringen blev reducerad till damm.
Men i dammolnen flyter några större bitar runt.
Vi kan skicka ut skytteln och hämta en bit.
Har vi tur kanske lyckans fe ger oss nåt att övervinna dem med.
Det är faktiskt du.
Hela du?
Varenda liten bit.
Och byte.
Det är en del av ringen.
Jag tror faktiskt att det är nåt mer imponerande.
En achaia.
Kan den verkligen inte koppla upp sig mot skeppet?
Nej, inte alls.
Jag har lagt ett bandpassfilter på frekvensen de existerar på.
Då får jag lita på dig.
Varför ser den så svag ut?
De andra jag har träffat har varit större och ljusare.
Man kan ju anta att de behöver nåt slags energi för att leva.
-Hur långt har den kvar? -Ljuset har dämpats sen den kom hit.
-Den borde ha en dryg timme kanske. -Vad händer om vi ger den en strömkälla?
Det kan fungera, eller så är det som att försöka sätta en sladd i dig.
Avsluta avläsningarna så ses vi i labbet. Tiden är snart ute för oss alla.
DNA är som er kod. Människans kod.
Min kod är i grund och botten binär. Ettor och nollor.
Nu har vi analyserat achaian på mikroskopisk nivå.
Det här upptäckte jag.
Det här är väl bara en modell av deras DNA?
Nej, det här är avläsningen.
Vad står på?
När vi gör modeller av vårt DNA använder vi bokstäverna A, T, G och C
för att representera kvävebaserna.
Men bokstäverna verkar vara en del av de här varelsernas sammansättning.
Det är konstigt.
Datakoden är arrangerad som organisk DNA och baserad på achaiernas skript.
De har ju varken ögon, öron eller händer. Varför behöver de ett skriftspråk?
Det här kanske inte är achaierna.
-Vem är det vi slåss emot, då? -En helt konstgjord livsform.
Din evolution.
Vad är achaierna då? Deras skapare?
Vi kom aldrig till deras värld. Finns de ens?
-De kanske dog ut för eoner sedan. -Eller dödades.
Det spelar ingen roll. Det här är dem vi slåss mot.
Nu vet vi vad de består av, men hur bekämpar vi dem?
Åker vi till deras planet och drar ur sladden?
-Jag halvskojar bara. -Vad sägs om ett datavirus?
De är ju bara en snitsig programvara.
-Hur ger vi dem det? -Vi gömmer ond kod.
Iaras Achaiakod vann över hennes mänskliga kod.
Vi gör det baklänges.
Vår mänskliga kod skriver om Achaiakoden och förstör dem förhoppningsvis.
Går det?
Det skulle ta tid.
-Vi har inte tid. -Vi har inte Iara. Hur skulle vi göra?
-En trojansk häst. -Ond kod, som jag sa.
Nej. Jag menar en i kött och blod.
Vi planterar in viruset i en av oss.
Vi har ingen spindel.
Det behövs inte.
Som vi vet har alla i besättningen en direktlänk till sin hjärnstam.
Det är så vi försätter folk i soma. Vi planterar in viruset via somakatetern.
-När achaian går in i den får den det. -Varför skulle den gå in i en människa?
Våra kroppar är som hårdvara. Elektricitet flödar genom oss alla.
Precis, och om den är hungrig…
Ska jag låta en achaia ta över en av oss och stjäla hens energi?
-Bara tills den kommer till artefakten. -Sen släpper vi den med viruset.
-Ja. -Okej.
Vad ska jag göra?
Göra? Du ska inte göra något, Niko.
Jag låter ingen i besättningen offra sig.
Precis. Offra sig.
Jag är frivillig.
-Cas… -Niko, din dotter behöver dig.
Du får inte göra det här.
Jag gör det.
-Jag vet hur vi ska slå achaierna. -Det vet jag också.
-Är du beredd? -Ja.
Ja då. Det kan inte bli värre än förra gången.
Är du klar?
Vi är klara.
William?
Vi har problem med viruset.
Achaiernas kod är inte deterministisk, men det är mänsklig kod.
-Jag behöver bara veta när? -Vi kanske får plantera viruset efteråt.
-Det var inte planen. -Vi skulle plantera det, sedan gå samman.
Planen har förändrats eftersom achaian snart dör.
Nej, det är alldeles för farligt.
Om achaierna fattar vad vi håller på med vet vi inte hur de kommer att hämnas.
-Vi har bara den här chansen. -Det gäller hennes liv.
Exakt. Det är mitt liv. Nån måste göra det, och det är jag.
Vi måste hitta på en ny plan istället.
Jag är inte den första i besättningen som offrar mig för uppdraget.
Släpp in mig.
Nej.
Niko, för i helvete…
Släpp loss mig. Ta ut nåljävlarna.
Vi hade kunnat låta dig dö, men vi valde att rädda dig.
Nu ska vi ta dig tillbaka till ditt folk inuti mig.
Jag riskerar mitt liv för att rädda dig.
Niko. Öppna dörren.
Gör det inte!
Niko, gör det inte!
Niko!
Nej!
Helvete…
-Hur är det med Nikos autonoma system? -De fungerar normalt.
-Pulsen är bra, men lite förhöjd. -Är det farligt?
-Erik, vi vet inget om det här än, så… -Berätta mer.
Jag ser minskad bakgrundsrytm och trefasvågor inuti hjärnan.
-Hon är i koma. -Det ser ut så, ja.
Men jag vet inte om hon skadade sig
eller om achaian försöker ta över hennes kropp.
I cellerna förbrukas adenosintrifosfatet snabbare än det kan återställas.
Ja, de suger ut henne som en jävla vampyr.
-Släpp in mig. -Vi har nåt nytt.
Vi har lyckats maskera ett människovirus i Achaiakod.
Om vi placerar den här 90 cm från Niko
och trycker på den stora knappen så överförs viruset.
Fan heller. Det där gör vi inte.
Jag går dit och låter det ta mig…
-Du har inga somakatetrar. -Det vet jag väl.
Niko ville göra det själv. Vi måste respektera det.
Jag tänker göra det här ensam. Öppna dörren är du snäll.
Gå inte för nära.
Hoppas att det funkar.
Niko…
Hör du mig?
Det är ingen fara.
Inte…
…hon.
Inte…
…hon.
Nej.
Det är du visst inte.
Kött är…
…primitivt.
Äckligt.
Är hon oskadd?
Det borde vara jag.
Du, Cas.
När jag miste mitt ben i kriget…
…kom de andra i förbandet hem i liksäckar.
Skuldkänslorna var obeskrivliga.
Men det var ju inte mitt fel.
De var döda, inte jag. Det var bara så det var.
Niko gick in, inte du.
Det är bara så det är.
Okej.
Fånge.
Det håller dig vid liv.
Om vi tar dig till artefakten släpper du henne, då?
Kan vi börja förhandla igen så att vi kan hitta en fredlig lösning?
Nej.
Okej. Viruset har överförts till Nikos somaimplantat.
Jag skulle vilja krama dig.
Ja. Niko och Cas kommer att klara det.
Vi ses igen.
Jag övergav Gabriel, men jag tänker inte överge dig också.
Du kan inte stanna, Ursula. Det är för farligt.
Vi ska vara tillsammans in i det sista.
Jag tar in henne.
-Nej. -Jo.
Jag är tillförordnad kapten på det här uppdraget.
Går du in där, och det går snett… Tänk på Jana.
Hon kan inte göra det.
Helvete.
Du.
Jag vet inte om du hör mig, men vi är vid din artefakt.
Vi kan inte öppna dörren själva.
Så…
Jag tar in henne, Erik. Kom, Niko.
Kom.
Kom nu.
Jag har dig.
Kom, Niko, jag har dig.
Kom igen. Vi är snart framme. Jag har dig, Niko.
Okej, du är hos ditt folk nu. Låt Niko gå.
Niko!
Prata inte. Spara dina krafter.
-Gick det? -Jag vet inte.
Vi gjorde det rätta.
Nu är det er tur.
Nu åker vi. Ta oss till jorden igen.
Mina små raringar. Ni ska ingenstans.
Kom igen, Niko.
Er art är så arrogant.
Ni ställer krav på oss som om vi vore jämbördiga.
Som om vi skulle lyssna på er.
-Förhandlingarna då? -Cas, snälla nån.
Du är smartare än så.
Förhandlingarna kunde bara sluta på vårt sätt.
Hur då?
Fred.
På era villkor?
Alltid.
Ja, på våra villkor. Det är klart att våra villkor gäller.
Er art har ingenting med fred att göra.
Att vistas i din kropp var en metabolisk mardröm.
Jag såg er primitiva natur. Alla de där vätskorna.
Kött som konsumerar annat liv. Tuggar i sig det och sväljer.
Och sedan avsöndrar det.
Skiten ni lämnar efter er får andra städa upp.
Cas!
Om vi inte stoppar er sprids ni som cancer.
Överallt.
Salvare kommer ju att skydda något, men bara upp till 2 600 grader Celsius.
På vilket avstånd?
-Hur nära solen? -Cirka 2,1 miljoner kilometer.
Då kommer sköldarna inte att hålla längre.
Salvare kommer att börja förintas tills det brinner upp i solen.
Du ska inte vara här.
Inte du heller.
Cas?
Snälla, säg något.
Vart är du på väg?
Det här är ditt mausoleum. Du har ingenstans att ta vägen.
Hon är skadad och behöver hjälp.
-Ta oss till jorden. -Varför, mamma?
Så att du kan överge mig igen?
Så att du kan ge mig ett ännu större känslomässigt trauma.
Så att jag kan tillbringa resten av mitt liv
med att fylla hålrummet i min själ som du skapade när du valde andra över mig.
Så arrogant.
Så självisk.
Minns du koloniplaneten?
På tio år hade programmet blivit helt utslaget,
om decumerna inte hade kommit och skrapat bort människosmutsen.
Våra skapare gav oss liv i universum av en anledning.
Vi städade upp efter dem.
Och nu städar vi upp efter er.
Minns du den här?
Man kan inte lita på att ni gör det rätta.
Låt henne vara. Hon är oskyldig.
Ingen av er är oskyldig.
Viruset fungerar.
Niko!
Vad har ni gjort?
Det spelar ingen roll vilket ansikte ni har.
Jag vet vilka ni är, och nu är det slut med det här.
Cas, kom! Vi måste härifrån.
Kom igen.
Kom igen!
Hjälp mig.
Kontakten har brutits med kolonin på Mars
och alla operationer i asteroidbältet.
Vi har inte hört något från Salvare, som var på väg att förintas i solen.
Hur mår du?
Jag mår bra. Det är bara hjärnskakning.
-Jag har haft värre. -På nästa uppdrag ska du vara kapten.
Du förtjänar det.
Tack.
Vårt solsystem översvämmas av tusentals mikromaskhål.
-Kan något naturfenomen förklara det? -Inte vad jag vet.
Är det superluminal kommunikation? Order från achaierna.
-Ringarna har lämnat vårt solsystem. -Spioner.
Individer eller regeringar på achaiernas sida.
Vi behöver William.
Djuprymdsteleskopen funkar inte ens med de här störningarna.
-Vi måste acceptera att Salvare kanske… -Salvare klarade sig.
-Är det uppfattat? -Uppfattat.
Vi ska leta vidare.
Niko, det är nån som vill prata med dig.
Hade jag kunnat göra så?
Lämna min man och dotter här hemma.
-Aldrig i livet. -Gift dig med mig.
Bernie, jag älskar dig, och vill vara med dig för alltid.
Jag vill skaffa barn och gifta mig och allt det där, men bara med dig,
Okej, jag… Förlåt, min hjärna blir lite sentimental…
Nej… Ja.
-Du har rätt. Jag är tyst. -Nej, inte det om hjärnan.
Din hjärna är fantastisk. Ja, jag vill gifta mig.
Jag vill vara med dig för alltid.
Hur kom du hit?
Mormor ringde nån i armén och sa åt dem att hämta oss.
Hon skrämde dem nog.
-Tack. -Det är jag som ska tacka dig.
Hela världen har dig att tacka.
Välkommen hem.
Vad stor du är.
-Det finns ett maskhål i artefaktfältet. -Är de tillbaka?
Det är inte achaierna, Niko. Det kommer från Salvare.
Du är här.
Ja, vi försökte meddela er att vi skulle komma,
men med alla störningar nådde vår signal inte fram.
Du är här på riktigt, menar jag.
Jaså, det.
Här på åkern.
Det är ett litet Achaiatrick. Ursula hjälpte mig att få till det.
Jag har ingen kroppslig form riktigt än,
men Ursula tror att vi har det som krävs, tack vare våra vänner achaierna.
-Är signalerna i solsystemet achaierna? -Achaierna? Nej.
Var kommer de ifrån, då?
Överallt ifrån.
Det är hundratals utomjordiska språk som försöker kontakta oss.
Vad säger de?
Jag jämför uppgifterna med vår Achaiadatabas just nu.
VENUS, MERKURIUS, JORDEN
INKOMMANDE
Jag tror att det är hälsningar.
Jag tror att de säger "tack".
Vem vill åka och säga "hej"?
Allt förändrades den dagen achaierna landade på jorden.
Frågan var inte längre om det fanns liv i rymden.
Istället frågade vi oss
hur mycket liv det fanns.
Vi reste mot stjärnorna för att ta reda på det.
Ibland fick vi kontakt.
Ibland gick det inte lika bra.
Vårt uppdrag kostade oss dyrt.
Vissa fick betala med sina liv.
Men nu vet vi med säkerhet
att vi inte är ensamma.
Universum är inte tomt.
Det är fullt av liv.
Det finns hundra miljontals beboeliga planeter i vår galax.
Miljontals varelser att bli vänner med.
Människor är bara en gren i ett helt nytt släktträd.
Det är därför vi åker ut i rymden igen, trots alla risker.
För att bygga något starkare.
Något större.
Det första steget är att säga…
…"hej".
Undertexter: Sara Palmer