EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Dette er Salvare. Den achaianske trusselen er nøytralisert.
-Det funket! -Jeg gjentar. Trusselen er nøytralisert.
-Nøytrinopistolen funket! -Ja!
-Erik? -Jøss!
Jeg sprengte den jævelen rett ut av himmelen.
Niko, så du det?
Det var fantastisk, og det fungerte. Men vil det fungere igjen?
I tide.
Nei. Vi har dårlig tid.
Den negative energien overbelastet systemet.
Ringen var en av mange.
Kan vi ikke lade om våpenet, vil achaiaene ødelegge det.
Hva gjør vi nå, Niko?
Vi har spilt hånden vår.
Det er bare én måte å sjekke det.
Autorisasjon, Cas Isakovic.
Vi skal tilbake til jorda, din jævel.
Du greide det.
Jeg visste det.
Det er ikke over.
-Er han der inne? -Ja.
Vær forsiktig.
Seth, forholdet mellom menneskene og achaiaene
er ille ute, for å sette ord på det åpenbare.
Det har vært mistillit på begge sider,
men ingenting som berettiget et angrep på Salvare.
Bygge et hemmelig våpen?
-Et forsvarsvåpen. -For å forsvare oss mot hvem, Niko?
En grusom art som reddet livet til datteren din?
Achaiaene bringer med seg død overalt.
Nei, Niko. Du gjør det.
Nå har du tatt med din personlige vendetta til jorda.
Du har et nytt, råflott våpen.
Så imponerende.
Det er ikke avskrekkende. Det er et myggstikk.
Achaiaene blir tvunget til å svare.
-Med mindre dere oppfyller kravene. -Vi har gjort det.
Nå har de nye.
Kanskje kunstig tyngdekraft gir for stor motkraft?
Vi kan deaktivere den i akseleratoren.
Jeg kan ikke jobbe der, men det kan du.
Eller ikke.
Jeg registrerer store mengder Tsjerenkovstråling.
Faen. Enda et ormehull.
Ikke bare ett. Dusinvis.
-Hvor? -Overalt.
TSJERENKOVSTRÅLING REGISTRERT
Det er en achaiansk invasjonsstyrke.
Hva er kravene?
Én. La flere artefakter lande på jorda.
To. Ta imot gavene deres. Alle gavene.
De jævla implantatene?
Avansert teknologi som gjør at alle mennesker
kan oppnå sitt fulle potensial.
Og tre.
Ødelegg Salvare.
Og det jævla nøytrinovåpenet. Fly det inn i sola.
Dere har 24 timer.
Og hvis vi nekter?
Jeg vet at achaiaene har nye krav,
men de er ikke bare uakseptable. De er umulige å håndheve,
og de kan heller ikke ignoreres.
Vi har ingen utvei.
President Bhogal , det at vi er her viser at vi for første gang
har skremt dem.
Kan vi ikke vise dem en vennlig gest?
Si ja til ett av kravene
og diskutere resten videre.
Hvilket foreslår du?
Salvare.
Vi kan ikke vike for achaiaene. Det er en dødsstraff.
Jeg vet at du har mer erfaring med achaiaene enn noen andre…
Så jeg vet hvordan de jobber.
Og det gjelder deg også.
Seth var ikke bare et show.
De vil gjøre oss til slaver og sette en sånn greie i oss alle.
Kontra å ødelegge planeten i dag.
For øyeblikket står vi likt, og hvert sekund jeg står her
gir meg mindre tid til å finne ut hvordan de kan beseires.
Sir, la meg gjøre jobben min.
Når tiden er ute,
blir jeg tvunget til å si ja til kravene.
Du har hele USIC-infrastrukturen til disposisjon.
Takk, statssekretær, men det jeg trenger er ikke på jorda.
Jeg varmer opp fergen.
Jeg ga nesten opp håpet.
-Erik. -Jeg burde visst at du kom tilbake.
-Jeg burde hatt troen. -Det går bra.
Det går bra.
Jeg er her. Begge er her.
Du mistet denne.
-Jeg møtte Jana… -I artefakten. Jeg vet det.
Hun er i trygge hender hos mora di.
Det er hun virkelig. Ava har tatt ansvar.
Vi har så mye å gjøre.
Kom hit, alle sammen.
Dette er situasjonen.
Vi har 57 achaianske ringer rundt solsystemet vårt.
Femtini. To til kom de siste minuttene.
Femtini. Og vi har et våpen som kan skyte hvert tredje minutt?
Nå er det to minutter og 13 sekunder.
Likevel, før vi får ut skudd to…
Vi gjør ikke det før vi blir sprengt i lufta.
Derfor er de ikke redde.
Hvordan skremmer vi dem? Vi må gjøre det så skummelt…
At de åpner et ormehull og drar hjem.
Vi prøver på det, men achaiaene er mer avanserte enn oss.
-Bruker vi deres taktikk, taper vi. -Hver gang. Så vi må tenke nytt.
Vi må finne en uventet måte.
Asymmetrisk krigføring.
-Hva vet vi? -Nøytrinoer river dem i fillebiter.
Skipene og dem selv.
Er achaiaene og teknologien én og samme?
Da tviler jeg på målet deres. Da vil de ikke ha planeten vår.
De har alle råmaterialene i verdensrommet.
Så de vil ikke ha det vi har,
men de sprenger planeten om vi ikke adlyder.
-Og hodene våre. Ikke glem det. -Det gir ingen mening.
Fordi vi vet ikke nok om dem.
Vi har hatt samme problem siden artefakten landet på jorda.
-De er tilsynelatende ugjennomtrengelige. -Nei. De er ikke det.
Ikke nå lenger.
Mesteparten av den achaianske ringen ble til støv.
Det er noen få større deler spredt rundt i støvskyen.
Vi kan sende ut en ferge, ta en del,
og hvis lykken står oss bi,
finner vi noe vi kan bruke til å beseire dem.
Så det er virkelig deg? Hele deg?
Hver minste lille bit og byte.
Vi har en del av ringen.
Vi har noe mer imponerende enn det.
En achaia.
Er du sikker på at den ikke har tilgang til skipet?
Den har ikke tilgang til noe.
Jeg har opprettet et filter for frekvensen de eksisterer i.
Jeg stoler på deg.
Hvorfor ser den så dempet ut?
De jeg har sett har vært større og sterkere.
Den trenger vel en energikilde for å overleve.
-Hvor lang tid har den? -Basert på lumenreduksjonen
til skapningen vil jeg si en time eller litt mer.
Hva om vi gir den en strømkilde?
Det kan fungere, eller det kan være som å koble deg til en stikkontakt.
Skann ferdig, så treffes vi i laben.
Tiden renner ut for oss alle.
DNA-et er koden deres. Menneskets kode.
Min kode er binær. Masse nuller og ettall.
Nå har vi en analyse av achaiaene på mikroskopisk nivå.
Dette har jeg oppdaget.
Dette er vel bare en modell av DNA-et?
Nei, dette er en skann.
Er det noe galt?
Når vi bygger modeller av DNA-et vårt, bruker vi bokstavene A, T, G og C
for å representere nitrogenbasene.
Disse bokstavene er ikke en del av disse skapningene.
Det er rart.
Datakode ordnet som organisk DNA med det achaianske skriptet.
Hvorfor har achaiaene, som ikke har øyne, ører, munn eller hender, et skriftspråk?
Kanskje dette ikke er achaiaene.
-Hvem har vi kjempet mot da? -En helt kunstig livsform.
Evolusjonen av deg.
Hva er achaiaene da? Skaperne deres?
Vi kom aldri til verdenen deres. Er de der?
-De kan ha dødd ut for lenge siden. -Eller blitt drept.
Det er uvesentlig. Det er disse vi kjemper mot.
Vi vet hva de er laget av. Hvordan bekjemper vi dem?
Drar vi til planeten deres og kobler fra?
Jeg tuller litt.
Hva med et datavirus?
De er bare råflott programvare.
-Hvordan sender vi det ut? -Via malware.
Iaras achaianske kode ville overskrevet den menneskelige, så vi endrer den.
Vår menneskelige kode skriver om den achaianske koden
og ødelegger dem samtidig.
Kan du det?
Det vil ta litt tid.
-Vi har ikke tid. -Og ikke Iara. Hvordan distribueres den?
-En trojansk hest. -Som jeg sa, malware.
Nei. Jeg mener en av kjøtt og blod.
Vi implanterer viruset i en av oss.
Vi har ingen edderkopp.
Vi trenger ikke det.
Alle medlemmer av Salvare har en kabel som går inn i hjernestammen.
Det er sånn vi fremkaller og regulerer somatisk søvn.
Vi implanterer viruset gjennom somanålene.
Når achaiaene forenes med det, smittes de.
Hvorfor skulle en achaia forenes med et menneske?
Kroppen vår er en maskinvare, så elektrisitet strømmer gjennom oss.
Ja. Og er den sulten nok…
Så jeg skal la en achaia forenes med noen og stjele livskraften?
Bare så den kan dra ned til artefakten.
Og slippe den fri med malwaren.
Ja.
Greit. Hva må jeg gjøre?
"Gjøre"? Nei, du skal ikke gjøre noe.
Jeg lar ikke noen fra mannskapet ofre seg.
Nettopp. Det er et offer…
Jeg gjør det.
-Cas… -Du har en datter som trenger deg.
Du får ikke gjøre det. Jeg gjør det.
-Jeg vet hvordan achaiaene beseires. -Jeg også.
Er du klar?
Ja, jeg er klar.
Det blir ikke verre enn sist.
-Er vi klare? -Fra vår side? Ja.
William?
Vi har problemer med byggingen av viruset.
Achaiaene bruker en ikke-deterministisk modell,
mens menneskets er deterministisk.
Glem hvorfor. Når?
Viruset må kanskje implanteres etterpå.
Det er ikke planen.
Nei. Den var å gjøre det først, og så forenes.
Achaiaen synger på det siste verset.
Nei. Dette er altfor risikabelt.
Hvis achaiaene finner ut hva vi driver med,
vet vi ikke hva hevnen blir.
Dette er siste og eneste sjanse.
Det er livet hennes!
Ja, det er mitt liv. Noen må gå inn, og det er meg.
Vi må finne en helt ny plan.
Jeg er ikke den første som ofrer seg for oppdraget.
Slipp meg inn.
Nei.
Niko, ikke…
Få meg ut av dette og ta ut de tingene.
Vi kunne latt deg dø, men vi reddet deg.
Vi skal ta deg med tilbake til folket ditt, inni meg.
Jeg risikerer livet for å redde ditt.
Niko, åpne døra!
Ikke!
Niko, ikke!
Niko?
Nei!
Faen.
-Hvordan er Nikos systemer? -De er normale.
Pulsen er bra, men litt høy.
Er det farlig?
Dette er ukjent territorium, så…
Hva mer?
Jeg registrerer bakgrunnsrytmer og trefasiske bølger i hjernen.
Hun er i koma.
Det ser sånn ut, ja.
Jeg vet ikke om hun har blitt skadet
eller om achaiaen tar over de kognitive funksjonene.
Lagrene av adenosintrifosfat i cellene
tømmes raskere enn de fylles opp.
Ja. De tapper henne som en jævla vampyr.
-Slipp meg inn. -Vi har en oppdatering.
Vi greide å skjule et menneskelig virus i koden.
Få dette innen 90 centimeter fra Niko
og trykk på knappen, så overføres viruset eksternt.
Nei, drit i det. Det gjør vi ikke.
Jeg går inn og lar den ta over meg.
-Du har ikke somanålene… -Tror du ikke jeg vet det?
Niko ville gjøre det selv. Vi bør hedre det.
Jeg gjør dette alene. Åpne døra, er du snill.
Ikke gå for nær.
Jeg håper dette fungerer.
Niko, hører du meg?
Det går bra.
Ikke…
…henne.
Ikke…
…henne.
Nei.
Du er vel ikke det.
Kjøtt er…
…primitivt. Motbydelig.
Er hun trygg?
Det burde vært meg.
Du, Cas.
Da jeg mistet beinet i krigen…
…kom alle andre i kompaniet hjem i likpose.
Skyldfølelsen var overveldende.
Men det var ikke min feil.
De var døde. Jeg var ikke det. Det er bare sånn det er.
Niko gikk inn.
Du gjorde ikke det.
Det er bare sånn det er.
Greit.
Fanget.
Og det holder deg i live.
Slipper du henne fri om vi tar deg med til artefakten?
Vil dere fortsette samtalene så vi kan finne en fredelig løsning?
Nei.
Viruset er overført til Nikos somaimplantat.
Jeg vil gi deg en klem.
Ja. Niko og Cas vil lykkes.
Vi ses igjen.
Jeg sviktet Gabriel, og det gjør jeg ikke med deg.
Du kan ikke bli, Ursula. Det er ikke trygt.
Vi skal være sammen. Til siste slutt.
Jeg tar henne med inn.
-Nei. -Jo, det gjør jeg.
Det er et USIC-oppdrag, og jeg er kommandøren.
Hvis du går inn og ting går galt… Tenk på Jana.
Hun kan ikke det nå.
Faen!
Hei.
Jeg vet ikke om du hører meg,
men vi er ved artefakten,
og vi kan ikke åpne døra selv.
Så…
Jeg tar henne med inn.
Kom igjen, Niko.
Kom igjen.
Jeg har deg.
Kom igjen. Jeg har deg.
Kom. Vi er nesten fremme. Jeg har deg.
Nå er du tilbake hos dine egne. La Niko gå.
Niko!
Ikke snakk. Spar på energien din.
-Funket det? -Jeg vet ikke.
Vi gjorde det rette. Nå er det deres tur.
La oss gå. Ta oss med tilbake til jorda.
Nei, skattene mine, dere skal ingen steder.
Kom igjen, Niko.
Arten deres er så arrogant. Stiller krav som om vi er likeverdige.
Som om vi ville hørt på dere.
Hva med forhandlinger?
Cas, vær så snill!
Du er smartere enn som så.
-Forhandlingene ville gått i vår favør. -Jaså? Hvordan?
Fred.
På deres vilkår?
Alltid.
Ja. På våre vilkår.
Selvsagt på våre vilkår.
Arten deres er fredens antitese.
Det var et metabolsk mareritt å være i kroppen din.
En innsikt i din primitive natur.
Så mange safter.
Så mye kjøtt som fortærer annet liv, tygger det opp, svelger det
for så å skille det ut, som lager et søl som andre må rydde opp i.
Cas!
Dere vil spres som kreft om vi ikke stopper dere.
Overalt.
Salvare vil i seg selv gi litt isolasjon, men bare opptil 2600 grader Celsius.
Ved hvilken avstand? Hvor nær solen?
Rundt 2,1 millioner kilometer.
Da vil skjoldene svikte,
og Salvare vil gå i oppløsning til solen forbrenner det helt.
Du burde ikke vært her.
Ikke du heller.
Cas?
Si noe.
Hvor tror du at du skal?
Dette er mausoleet ditt, kjære. Det er ingen steder å dra.
Hun er skadet. Hun trenger hjelp.
-Ta oss med tilbake til jorda. -Hvorfor, manna? Så du kan dra igjen?
Så du kan gi meg enda flere emosjonelle traumer?
Så jeg kan tilbringe resten av mitt ynkelige liv
med å prøve å fylle tomrommet du etterlot i sjelen
ved å velge alle andre før meg?
Så arrogant.
Så egoistisk.
Husker du koloniplaneten?
Innen ti år hadde programmet blitt utslettet
om decumaene ikke hadde kommet og skrapt vekk menneskedritten deres.
Skaperne våre tok oss med til dette universet av en grunn.
Vi ryddet opp i rotet deres.
Nå skal vi rydde opp i deres.
Husker du denne?
Vi kan ikke stole på at du gjør det rette.
La henne være. Hun er uskyldig.
Ingen av dere er uskyldige.
Viruset fungerer.
Niko!
Hva har dere gjort?
Ansiktet ditt spiller ingen rolle.
Jeg vet hvem du er,
og dette er slutten.
Cas! Kom igjen. Vi må ut herfra.
Kom igjen!
Hjelp meg!
Vi har mistet kommunikasjon med Mars-kolonien
og alle operasjoner i asteroidebeltet.
Vi har ikke hørt fra Salvare,
som hadde kurs til å bli nøytralisert i sola.
Hvordan går det?
Det går bra. Bare en hjernerystelse.
-Jeg har opplevd verre. -Du skal få kommandoen for neste oppdrag.
Du har fortjent det.
Takk.
Solsystemet vårt blir bombardert av tusenvis av mikroormehull.
Kan det forklares av et naturfenomen?
-Ikke som jeg vet. -Kanskje superluminal kommunikasjon.
-Ordrer fra achaiaene? -Ringene har forlatt solsystemet.
Sovende agenter.
Personer eller myndigheter som støtter achaiaene.
-Vi trenger William. -Vi kan ikke lete med romteleskopene.
Ikke med denne interferensen.
Vi må akseptere muligheten for at Salvare…
Salvare greide seg.
Er det forstått?
Forstått. Vi leter videre.
Niko, noen vil snakke med deg.
Kunne jeg tatt den avgjørelsen?
Å forlate mannen og datteren min.
-Aldri i livet. -Gift deg med meg.
Jeg elsker deg og jeg vil tilbringe livet med deg.
Jeg vil få barn og gifte meg, så lenge det er med deg.
Greit. Jeg… Unnskyld, hjernen går på høygir når jeg…
Nei. Ja.
Ja. Jeg må holde kjeft.
Nei, ikke hjernen din. Den er fantastisk.
Ja. Jeg vil gifte meg med deg. Jeg vil tilbringe livet med deg.
Hvordan kom du deg hit?
Bestemor ringte noen i militæret og sa de måtte hente oss.
Jeg tror hun skremte dem.
Takk.
Det er jeg som må takke deg. Hele verden bør takke deg.
Velkommen hjem.
Du er så stor.
Et ormehull dukket opp i artefaktfeltet.
Er de tilbake?
Det er ikke achaiaene. Det kommer fra Salvare.
Dere er her.
Ja. Vi prøvde å kunngjøre ankomsten på gammelmåten,
men signalet vårt kom ikke gjennom interferensen.
Nei, jeg mener at du faktisk er her.
-Det, ja. -På denne åkeren.
Det er et achaiansk triks. Ursula hjalp meg med det.
Vi er ikke helt der med kroppen ennå,
men Ursula mener at ingrediensene er der, takket være våre achaianske venner.
-Er signalene i solsystemet achaianske? -Achaianske? Nei.
-Så hvor kommer de fra? -Fra overalt.
Hundrevis av fremmede språk som kontakter oss.
Hva sier de?
Jeg sammenligner informasjonen med databasen nå.
MERKUR, JORDA
INNKOMMENDE
Jeg tror det er hilsener.
Jeg tror de sier "takk".
Hvem vil dra og hilse på dem?
Alt endret seg dagen achaiaene landet på jorda.
Spørsmålet var ikke lenger: "Er det liv der ute?"
Spørsmålet ble:
"Hvor mye liv?"
Vi reiste inn i stjernene for å finne ut av det.
Av og til fikk vi kontakt.
Andre ganger gikk det ikke så bra.
Oppdraget vårt kostet oss.
Noen måtte betale den største prisen.
Men nå vet vi helt sikkert at vi ikke er alene.
Universet er ikke tomt.
Det er fullt av liv.
Det er mange hundre millioner beboelige planeter i galaksen vår.
Millioner av nye venner.
Mennesker er bare én grein av et helt nytt familietre.
Derfor drar vi ut dit igjen, på tross av risikoene.
For å bygge noe sterkere. Noe mer.
Og første steg er å si:
"Hallo".
Tekst: Mari Hegstad Rowland