EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Her er Salvare. Achaia-truslen er neutraliseret.
-Det virkede. -Jeg gentager. Truslen er neutraliseret.
-Neutrino-geværet virkede. -Ja!
-Erik? -Wow!
Jeg skød svinet ned fra himlen.
Niko, så du det?
Det var fantastisk, og det virkede. Men virker det igen?
Med tiden.
Nej. Vi har ikke tid.
Mængden af negativ energi overbelastede systemet.
Ringen var en af mange.
Kan vi ikke lade vores våben, tager achaiaerne det.
Hvad nu, Niko? Hvad gør vi nu? Vi har spillet ud.
Det finder vi kun ud af på én måde.
Godkendelse, Cas Isakovic.
Vi tager tilbage til Jorden, skiderik.
Du klarede den.
Jeg vidste, du kunne.
Det er ikke ovre endnu.
Er han derinde?
Ja.
Vær forsigtig.
Seth, forholdet mellem menneskeheden og achaiaerne
står tydeligvis dårligt til.
Der har været mistillid på begge sider,
men intet, der retfærdiggør angrebet på Salvare.
-Bygger I et hemmeligt våben? -Et forsvarsvåben.
Forsvar mod hvem, Niko?
En forfærdelig, monstrøs art, der reddede din datters liv?
Hvor end achaiaerne kommer, følger døden.
Nej, Niko. Hvor end I kommer.
Nu har du bragt dit personlige vendetta tilbage til Jorden.
I har et fint nyt våben.
Og hvad så?
Det er intet andet end et myggestik. Achaiaerne er tvunget til at reagere.
-Medmindre I opfylder deres krav. -Vi har accepteret deres krav.
De har nye nu.
Hvad hvis kunstig tyngdekraft skaber for meget modstand?
Vi kan deaktivere den i acceleratoren.
Jeg kan ikke arbejde derinde, men du kan.
Måske ikke.
Jeg opfanger en enorm mængde Cherenkovstråling.
Pis. Endnu et ormehul?
Det er ikke kun et. Dusinvis.
-Hvor? -Overalt.
CHERENKOVSTRÅLING OPFANGET
Det er en achaiansk invasionsstyrke.
Hvad er de nye krav?
Et.
Lad flere artefakter lande på Jorden.
To. Accepter deres gaver.
Alle deres gaver.
De skide implantater?
Avanceret teknik, der gør det muligt for alle at opnå deres fulde potentiale.
Og tre.
Ødelæg Salvare.
Og det skide neutrinovåben. Flyv det ind i Solen.
I har 24 timer til at beslutte jer.
Og hvis vi nægter?
Jeg hører, at achaiaerne har nye krav,
men de er både uacceptable og umulige at håndhæve.
Samtidig er de umulige at ignorere. Vi har ikke flere muligheder.
Præsident Bhogal, at vi er her, viser, at vi for første gang skræmmer dem.
Hvorfor viser vi ikke lidt velvilje?
Gå med til et af deres krav, og diskuter de andre yderligere.
-Hvad foreslår du? -Salvare.
At give efter for achaiaerne er ikke en mulighed. Det er en dødsdom.
Kommandør, jeg ved, at du har mest erfaring med achaiaerne…
Jeg har mere indsigt i, hvordan de fungerer.
Og med al respekt, jeg ved mere end Dem.
Det, de gjorde mod Seth, var ikke kun for syns skyld.
De vil slavebinde os alle
og sætte de skide ting i alles hoveder.
Mod at ødelægge vores planet i dag.
Vi har midlertidigt udlignet oddsene,
og den tid, jeg bruger på at overbevise Dem,
tager tid fra at planlægge, hvordan vi overvinder dem.
Lad mig gøre mit arbejde.
Når tiden udløber, er jeg tvunget til at acceptere betingelserne.
Du har hele USIC's infrastruktur til rådighed.
Tak, fru udenrigsminister. Det, jeg skal bruge, er ikke på Jorden.
Jeg varmer rumfærgen op.
Jeg opgav næsten håbet.
-Erik. -Jeg burde vide, du kom tilbage.
-Jeg skulle have haft tillid. -Nej. Det er okay.
Jeg er her. Vi er her begge to, okay?
Jeg tror, du tabte den her.
Jeg så Jana…
I artefaktet. Det ved jeg.
Hun er i sikkerhed hos din mor.
Det er hun virkelig. Ava er trådt i karakter.
Vi har så meget at gøre.
Okay, allesammen. Kom her.
Nu skal I høre.
Vi har 57 achaia-ringe omkring vores solsystem.
Nioghalvtreds. To mere er dukket op i de sidste minutter.
Og vi har et våben, der kan affyre hvad, et skud hvert tredje minut?
Vi har reduceret til to minutter, 13 sekunder.
Men før vi skyder anden gang…
Det gør vi ikke, før en af dem skyder os ned.
Derfor er achaiaerne ikke bange.
Hvordan skræmmer vi dem så? Vi må gøre det så skræmmende…
At de åbner et ormehul og stikker af.
Vi prøver, men achaiaerne er mere avancerede end os.
Spiller vi deres spil, taber vi.
Hver gang. Vi må tænke ud af boksen.
Finde på noget, de ikke ser komme.
Asymmetrisk krigsførelse.
-Hvad ved vi? -Neutrinoer flår dem fra hinanden.
Deres skibe og dem selv.
Er achaiaerne og deres teknologi en og samme?
Så sætter jeg spørgsmålstegn ved deres mål.
De ville ikke have vores planet. Alle de basale råvarer flyder i rummet.
De vil ikke have det, vi har,
men de sprænger planeten i luften, hvis vi ikke overgiver os.
Og sprænger vores hoveder indefra. Glem det ikke.
Det giver ingen mening.
Fordi vi stadig ikke ved nok om dem.
Vi har haft samme problem, siden artefaktet landede på Jorden.
De er uigennemtrængelige.
Nej. Det er de faktisk ikke.
Ikke længere.
Størstedelen af den achaianske ring blev reduceret til støv.
Men i støvskyen er der nogle større stykker.
Vi sender rumfærgen og henter et stykke,
og er heldet med os, får vi noget, der kan hjælpe os med at fælde dem.
Det er virkelig dig, ikke?
Helt og aldeles?
Hver eneste bit
og byte.
Vi har et stykke af ringen.
Jeg tror, vi har noget lidt mere imponerende.
En achaianer.
Er du sikker på, at den ikke kan tilgå skibet?
Den kan ikke tilgå noget.
Jeg har placeret et båndpasfilter for frekvensområdet, de findes i.
Jeg tager dit ord for det.
Hvorfor ser den her dæmpet ud?
Dem, jeg mødte, var større og lysere.
-De kræver en energikilde for at overleve. -Hvor længe har den?
Baseret på lys forringelsen af væsenet, vil jeg sige en time, måske lidt mere.
Og hvad hvis vi gav den en strømkilde?
Måske eller måske er det som at prøve at sætte dig i en stikkontakt.
Afslut scanningerne, og lad os mødes i laboratoriet.
Tiden løber ud for os alle.
Dna er din kode. Menneskekode.
Min kode er helt basalt binær. En masse nuller og ettaller.
Nu har vi en analyse af achaiaerne på mikroskopisk niveau.
Dette er mine opdagelser.
Det er bare en model af deres dna, ikke?
Nej, det er en faktisk scanning.
Er der noget galt?
Når vi bygger modeller af vores dna, bruger vi bogstaverne A, T, G og C
til at vise nitrogenbasen.
Men disse karakterer er en faktisk del af skabningernes opbygning.
Det er sært.
Computerkode arrangeret som organisk dna ved hjælp af achaiansk skrift.
Hvorfor bruger achaiaer,
der ikke har øjne, ører, mund eller hænder, et skriftsprog?
Måske er de tingester ikke achaiaerne.
-Hvem er det så, vi har kæmpet mod? -En kunstig livsform.
-En videreudvikling af dig. -Hvad er achaiaerne så? Deres skabere?
Vi nåede aldrig til deres hjemverden. Er de der overhovedet?
-Måske uddøde de for længst. -Eller blev dræbt.
Det er lige meget. Det er væsnerne, vi står overfor.
Vi ved, hvad de består af, hvordan bekæmper vi dem så?
Tager til deres planet og trækker stikket?
-Det er ikke kun sjov. -Hvad med en computervirus?
De er bare smart software.
-Hvordan gør vi det? -Skjuler den i malware.
Iaras achaia-kode overtog menneskedelen, ikke?
Så vi gør det omvendt. Vores menneskelige kode omskriver
deres kode og ødelægger dem i processen.
Kan du det?
-Det tager noget tid. -Vi har ikke tid.
-Og vi har ikke Iara. -Hvordan gør vi det?
En trojansk hest.
Som sagt, malware.
Nej.
Jeg mener en kød-og-blod-version.
Vi implanterer virussen i en af os.
-Vi har ingen edderkop. -Vi har ikke brug for en.
Som vi ved, har hele Salvares besætning hardware i hjernestammen.
Sådan fremkalder og regulerer vi somatisk søvn.
Vi implanterer virussen med somanåle.
Når achaiaerne forenes med den, får de den.
Hvorfor skulle de forenes med et menneske?
Vores kroppe er en slags hardware. Elektricitet strømmer gennem os.
Præcis. Og er den sulten nok…
Så jeg skal lade et besætningsmedlem blive besat og fodre achaiaen?
Kun for til at få den til artefaktet.
Og frigive den sammen med malwaren.
Ja.
Okay.
Hvad skal jeg gøre?
Nej, du skal ikke gøre noget, Niko.
Jeg ofrer ikke en fra mine besætning.
Præcis. Det er et offer…
Jeg melder mig.
-Cas… -Niko, din datter har brug for dig.
Jeg lader dig ikke gøre det.
Jeg gør det.
-Jeg ved, hvordan jeg slår achaiaerne. -Det gør jeg også.
Er du klar?
Ja.
Ja, jeg er klar. Det kan ikke være værre end sidst.
Er vi klar?
Herfra? Ja.
-William? -Vi har problemer med at lave virussen.
Achaiaerne bruger en ikke-deterministisk model,
menneskekode er deterministisk.
Hvorfor er irrelevant. Hvornår?
Vi må måske implantere virussen bagefter.
Det er ikke planen.
Planen var virussen først og så smelte sammen.
Ny plan. Den achaianer har kun kort tid tilbage.
Nej. Det er alt for risikabelt.
Hvis achaiaerne opdager, hvad vi laver, ved vi ikke, hvad de gør til gengæld.
-Det er vores eneste chance. -Hendes liv er på spil.
Det er mit liv. Nogen skal gå derind, og det bliver mig.
Vi må lave en helt ny plan.
Jeg er ikke den første, der ofrer sig for denne mission.
Niko, luk mig ind.
Nej.
Niko, gør det ikke…
Luk mig ud. Få de ting ud af min hals.
Vi kunne have ladet dig dø, men vi reddede dig.
Og nu hjælper vi dig tilbage til dit folk
inde i mig.
Jeg risikerer mit liv for at redde dit.
Niko, åbn døren.
Lad være!
Niko, lad være!
Niko?
Nej!
Åh fuck…
-Hvordan går det med Nikos systemer? -Fungerer som normalt.
Hendes hjerterytme er god, men lidt høj.
Er det farligt?
Erik, det er ukendt territorium, så…
Hvad ellers?
Jeg ser reducerede baggrundsrytmer og trifasiske bølger i hendes hjerne.
Hun er i koma.
Det ser sådan ud, ja.
Men jeg aner ikke, om hun har lidt skade,
eller om hendes kognitive funktioner bliver overtaget.
Lageret af ATP hendes celler bliver tømt hurtigere, end de kan fornys.
Ja. De dræner hende som en vampyr.
-Luk mig ind. -Vi har en opdatering.
Vi har glemt en menneskevirus i achaianske kode.
Få den inden for 90 centimeter fra Niko,
tryk på knappen, og virussen overføres på afstand.
Nej, fuck det. Det gør vi ikke, okay?
Jeg går derind og lader den tage mig…
-Du har ingen soma-hardware… -Tror du ikke, jeg ved det?
Niko ville gøre det selv. Det bør vi respektere.
Jeg gør det, alene.
Åbn døren, tak.
Kom ikke for tæt på.
Jeg håber, det virker.
Niko,
kan du høre mig?
Det er okay.
Ikke
hende.
Ikke…
…hende.
Nej.
Det er du vel ikke.
Kød er…
…primitivt.
Modbydeligt.
Er hun i sikkerhed?
Det burde være mig.
Cas.
Da jeg mistede benet i krigen…
…kom alle andre i min enhed tilbage i ligposer.
Min skyldfølelse var overvældende.
Men det var ikke min skyld.
De var døde, jeg var ikke. Det er bare, sådan det er.
Niko gik ind.
Du gjorde ikke.
Det er bare, sådan det er.
Okay.
Fanget.
Og det holder dig i live.
Hvis vi bringer dig til artefaktet, slipper du hende så fri?
Vil du genoptage forhandlingerne og finde en fredelig løsning sammen?
Nej.
Okay. Virussen er overført til Nikos somaimplantat.
Gid jeg kunne kramme dig.
Ja. Det skal nok lykkes for Niko og Cas.
Vi ses igen.
Jeg efterlod Gabriel, og jeg gør ikke det samme mod dig.
Du kan ikke blive, Ursula. Det er ikke sikkert.
Vi er sammen. Til den bitre ende.
Jeg følger hende ind.
-Nej, du gør ej. -Jo.
Det er en USIC-mission, og jeg er kommandør.
Går du derind, og det går galt… Tænk på Jana.
Det kan hun ikke nu.
Fuck!
Hallo.
Jeg ved ikke, om du kan høre mig,
men vi er ved dit artefakt,
og vi kan ikke åbne døren selv.
Så…
Jeg følger hende ind.
Kom så, Niko.
Kom nu.
Jeg har dig.
Kom, Niko. Jeg har dig.
Kom så. Vi er der næsten.
Jeg har dig, Niko.
Okay. Du er tilbage hos din art nu. Lad Niko gå.
Niko!
Tal ikke. Spar din energi.
-Virkede det? -Det ved jeg ikke.
Vi gjorde det rette.
Nu er det din tur.
Kom så. Får os tilbage til Jorden.
Åh, små skattebasser, I skal ingen steder.
Kom nu, Niko.
Jeres arts arrogance.
Stiller krav til os, som om vi er ligemænd.
Som om vi faktisk ville lytte til jer.
Hvad med forhandlinger?
Cas, helt ærligt.
Du er klogere end det her.
Forhandlingerne ville kun være til vores fordel.
Ja så? Hvilken?
Fred.
På jeres vilkår?
Altid.
Ja. På vores vilkår.
Selvfølgelig på vores vilkår.
Jeres art er fredens modsætningen.
At være i din krop var et stofskiftemareridt.
En indsigt i din primitive natur.
Alle de safter.
Alt det kød, der fortærer andet liv, tygger det, sluger det,
udskiller det og efterlader et rod, andre kan rydde op.
Cas.
Stopper vi jer ikke, spreder I jer som kræft.
Alle vegne.
Salvare isolerer selvfølgelig noget,
men kun op til 2600 grader celsius.
På hvilken afstand?
Hvor tæt på Solen?
Cirka 2,1 millioner kilometer.
Ved det punkt fejler vores skjold,
og Salvare begynder at gå i opløsning, indtil den brænder helt op.
Du bør ikke være her.
Det bør du heller ikke.
Cas?
Sig nu noget.
Hvor tror du, du skal hen?
Det er dit mausoleum. Der er ingen steder, du kan tage hen.
Hun er såret og har brug for hjælp.
-Før os tilbage til Jorden. -Hvorfor, mor?
Så du kan forlade mig igen?
Så du kan påføre mig endnu mere følelsesmæssigt traume?
Så jeg kan tilbringe livet med at udfylde tomrummet,
du skabte i min sjæl ved at vælge alle andre over mig?
Så arrogant.
Så egoistisk.
Kan du huske koloniplaneten?
Inden for ti år var programmet blevet udslettet,
hvis decumaerne ikke var kommet og havde fjernet jeres menneskeaffald.
Vores skabere bragte os til universet af en grund.
Vi har ryddet op i deres rod.
Og nu rydder vi op i jeres.
Kan du huske den her?
Man kan ikke stole på, at I gør det rette.
Lad hende være. Hun er uskyldig.
Ingen af jer er uskyldige.
Virussen virker.
Niko.
Hvad har I gjort?
Det er ligegyldigt, hvilket ansigt du har.
Jeg ved, hvem du er, og det slutter nu.
Cas, kom så. Vi må væk herfra.
Kom så.
Hjælp mig!
Vi har mistet kommunikation med Marskolonien
og alle operationer i asteroidebæltet.
Der er intet nyt fra Salvare,
som havde kurs mod at blive neutraliseret af Solen.
Hvordan går det?
Jeg er okay.
Bare en hjernerystelse. Jeg har prøvet værre.
Du får kommandoen på næste mission.
Du fortjener det.
Tak.
Vores solsystem bombarderes af tusindvis af mikroormehuller.
-Kan det være et naturfænomen? -Ikke et jeg kender til.
Måske overlyskommunikation. Ordrer fra achaiaerne?
Ringene har forladt solsystemet.
Sovende agenter så. Folk, der sympatiserer med achaiaerne.
Vi skal bruge William.
Vi kan ikke bruge vores rumteleskoper.
Ikke med de forstyrrelser. Vi må acceptere muligheden for,
-at Salvare… -Salvare har klaret den.
Er det forstået?
Forstået.
Vi leder videre.
Niko, der er nogen, der vil tale med dig.
Kunne jeg have taget den beslutning?
At efterlade min mand og datter.
-Niks. -Gift dig med mig.
Jeg elsker dig og vil tilbringe resten af livet sammen.
Jeg vil have børn, giftes og det hele, så længe det er med dig. Okay?
Okay… Undskyld, min hjerne kører bare derudad, når…
Nej, nej. Ja.
Ja. Jeg holder mund.
Nej, ikke din hjerne. Din hjerne er fantastisk. Nej…
Ja, jeg vil giftes med dig og tilbringe resten af livet med dig.
Hvordan kom du herhen?
Bedstemor ringede til hæren og bad dem komme og hente os.
Jeg tror, hun skræmte dem.
Tak.
Det er mig, der takker.
Hele verden burde takke dig.
Velkommen hjem.
Du er så stor.
Et ormehul dukkede op ved artefaktet.
Er de tilbage?
Det er ikke achaiaerne. Det kommer fra Salvare.
Du er her.
Ja. Vi prøvede at meddele vores ankomst,
men med al den forstyrrelse kom vores signal ikke igennem.
Nej, jeg mener, du er her.
Åh, det.
På engen her.
Det er et achaiansk trick, Ursula hjalp med at forfine.
Vi har ikke helt krop endnu,
men Ursula tror, muligheden er der, takket være vores achaianske venner.
Er signalerne, vi opfanger, achaianske?
Achaianske? Nej.
-Hvor kommer de så fra? -Alle vegne fra.
Hundredvis af rumvæsensprog, der rækker ud.
Hvad siger de?
Jeg sammenligner informationerne med vores achaia-database nu.
MERKUR, JORDEN
INDKOMMENDE OPKALD
Jeg tror, det er hilsner.
Jeg tror, de siger "tak."
Hvem vil så sige "hej"?
Alt ændrede sig den dag, achaiaen landede på Jorden.
Spørgsmålet var ikke længere: "Er der liv derude?"
Spørgsmålet blev:
"Hvor meget liv?"
Vi rejste til stjernerne for at finde ud af det.
Forbindelser blev skabt.
Andre gange gik det ikke så godt.
Vores mission kostede os dyrt.
Nogle betalte den ultimative pris.
Men nu ved vi med sikkerhed,
at vi ikke er alene.
Universet er ikke tomt.
Det er fuld af liv.
Der er hundreder af millioner beboelige planeter i vores galakse.
Millioner af nye venner.
Mennesket er blot en gren på et helt nyt slægtstræ.
Derfor er vi på vej derud igen trods risikoen.
For at bygge noget stærkere.
Noget mere.
Og det første skridt er at sige…
…"Hej."
Tekster af: Anja Molin