EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Niko.
-Richard? -Det är inte achaierna.
-Vad fan är det, då? -Jag vet inte.
Richard!
Nej!
Richard!
Nej! Sluta!
Richard, vakna!
Richard!
Richard, vakna!
Richard!
Nej!
-Är du oskadd? -Jag tror det.
-Vad är banden till för, tror du? -Inget bra.
Det finns inga spår av det som hände.
Ingenting. Inga ärr.
Det sista jag minns var att de sänkte temperaturen.
-Jag trodde att jag skulle frysa ihjäl. -Det var ett slags tjock vätska.
Vi drunknade i den. Den täckte oss överallt.
Och nu…
Är vi här.
Friskare än nånsin.
Vad är det?
-Kameror. -De bevakar oss.
Vi måste…
Niko? Hur gick det?
Det gick bra.
De studerar hur vi reagerar fysiskt på olika stimuli.
Vår fysiologiska sammansättning. Vi bestraffas om vi inte följer reglerna.
Är det ett sjukt jävla test?
Jag har en känsla av att nästa fas är bakom dörren där.
Salvare låg i djuprymden. Alltså är det här också ett ljushastighetsskepp.
Vi behöver veta mer om varelserna innan vi gör myteri.
De är välorganiserade och har avancerad teknik.
-De är grymma. -Ja, det också.
Vi är bevakade.
Ska vi följa efter?
Har vi nåt val?
-Vad var det? -Jag tyckte jag hörde nåt.
Ska vi stanna?
Det där betyder nog nej.
Vi måste hitta deras svagheter så att vi kan utnyttja dem.
Vi har inte sett någon än.
När de torterade oss såg jag en av dem.
Två ben.
De här korridorerna och kamerorna tyder på att de använder syn.
Det gör inte achaierna.
De har kroppar.
Kroppar vi kan skada.
Kroppar vi kan döda.
Åt helvete med "första kontakt"-skiten.
"För att känna fienden måste du bli fienden." Ja, för fan.
Hörde ni det?
Richard!
Niko.
Richard!
Niko!
Niko, hör du mig?
Va? Suddat bort minnet?
Jag minns magnetaren och att jag opererade Javier.
Minns du varför du gjorde det? Minns du vad som hände med Achaiaringen?
Det är svårt att tro på, men ni har alla blivit…
Kränkta.
Med kirurgisk precision tog sig Seth in i våra hjärnor utan att vi märkte det.
Hur hittade han rätt? Det finns miljardtals neuroner i hjärnan.
Nån måste ha berättat.
-Skitsnack. -Achaierna är manipulativa.
De utnyttjar svagheter och lurar folk att lyda dem.
Och ger oss anbud vi inte kan motstå.
Min mamma var sjuk.
Döende.
-Nu mår hon bättre. -Nej. Det skulle du aldrig göra.
Om de erbjöd att rädda henne? Om det anbudet presenterades, så kanske.
-Förlåt. -Be inte om ursäkt.
Döden är jävligt förvirrande.
För att rädda någon jag älskar vet inte jag heller vad jag skulle göra.
Ombord på ringen erbjöd achaierna mig något jag verkligen ville ha.
Jag fattar, Zayn.
Det gör jag. Det är okej.
Vi måste bara komma ihåg att även om de har gåvor,
så kan de utplåna hela planeter.
Ja.
Fast de reparerar vår.
-De botar sjuka mammor och döttrar. -Och? Niko gav tydliga order.
-Ja, men Niko är död. -Ja. För att ni skulle komma hem.
Ja, jag vet. Du har rätt. Förlåt.
Men… Tänk om det är annorlunda med jorden.
De spelar kanske bara snälla innan apokalypsen.
Vi slogs mot dem i rymden. Vi vet hur de är.
Det är bara vi som kan övervinna dem.
Hur ska vi göra det? Vi minns ju ingenting.
Nej.
-Men William minns. -Om vi vet det så vet Seth också det.
Därför måste vi komma först till William.
HOLO-SAMTAL
Svara då, Erik.
Cas, kom igen. Jag behöver dig, kompis.
Kom igen, jag behöver dig.
Fantomen på Salvare, dömd att spöka för alltid.
Var det du?
Det var hon som hackade din kod på mina order.
-Varför? -Får vi tala ostört lite?
-Vet du vem jag är? -Ja.
Vet du vad jag vill ha? Tyvärr är det krypterat.
Det är inlåst och gömt.
Jag kan inte rota i din hjärna för att ta bort det,
så det bara ligger där. En bomb som kan förstöra oss.
-Du är inte achaia. -Mitt implantat är det.
Och min arts framtid också. Och en pytteliten del av dig, eller hur?
Halva Iara? Hon som också är inlåst och gömd.
-Cas skulle… -Hon är inte här. Precis som Niko.
Jag är USIC:s representant. Om jag ber dig får du flyga in i solen.
Salvare stötte på en magnetar.
Du såg vad som händer när neutriner och Achaiamateria möts.
Du såg ringen förintas, och nu letar du efter en slug reservplan.
Du undrar om du kan få samma sak att hända här.
Kan du göra det till ett vapen?
-Missade jag något? -Mina instruktioner är tydliga.
Det är mina också.
Jag frågade i alla fall snällt.
Richard!
Högerhandsregeln.
Hoppas de inte kan labyrintteori.
Niko!
Kom igen.
Richard, var är du?
Tänk höger.
Niko!
Om du hör mig…
Fan också.
Niko!
Niko.
Helvete.
Vilken jävla skit.
Vänster, höger…
Höger, och sen tillbaka runt.
Helvete!
Jag hittade dig.
-Vilken tid det tog. -Jag är visst inte så bra på gåtor.
Vad betyder det?
Inte vet jag.
-Känner du dig annorlunda? Svag eller nåt? -Jag känner ingenting.
De ledde oss hit.
Varför?
När jag närmade mig blev mitt armband blått.
När jag rörde den fick jag bilder i huvudet. Som blixtar.
-Ingenting? -Ingenting.
-Vad såg du? -En stjärnkarta, en planet.
Ett skepp som liknade det här.
Den här var markerad. Den var grön, och starkare än den här.
Energikärnan kanske är slut.
Vad är det nu?
Richard.
Det är ingen fara.
Paula.
Herregud.
Niko.
Hur hamnade du här?
-Är Salvare tillb… -Tillbaka på jorden.
Halva i alla fall. Richard och jag blev kvar.
-Sen kom varelserna… -Decumerna.
Heter de så? Ja. Jag tog den här från en död.
Det var inte en decuma.
De har inga kläder.
Var det något annat?
Något decumerna fångade, torterade och dödade…
…precis som oss.
-Var är de andra kolonisatörerna? -Skeppet kom en vecka efter att ni åkte.
Vi försökte slåss. De flesta av oss slaktades.
De tog med överlevarna hit.
Jag är nog den sista.
Nej. Okej.
-Jag kan rädda dig i deras skyttel. -Jag ska ingenstans.
Då lagar jag det här skeppet mot det andra, och räddar Richard…
-Det går inte. -Varför?
Du måste ha en decumisk bioavläsning för att låsa upp systemen.
Vad händer med dig?
Är det ett av deras experiment?
De gjorde många experiment. Inte alla överlevde dem.
Ibland drevs vi tills vi nästan dog, sen återupplivades vi för att göra om det.
Vi också.
När den här saken blir röd…
…börjar man förvandlas till en av dem.
Va?
Nej. Är du säker?
-Ja. Jag är jävligt säker. -Hur stoppar man det?
Om man får av sig den kan det stoppa förvandlingen.
Du skickades hit för att hämta deras energikärna.
Decumerna driver sina skepp med dem. De har inte många kvar.
De dödar varandra för dem. Därför ligger skeppet här.
Nu är du här för att de inte kunde få tag i den.
Varför inte?
Kylan kristalliserar deras blod.
-Det såg jag i korridoren, jag såg en. -Vi kan inte döda dem, men kylan kan.
-Kyla. Är det allt som krävs? -Det är kylan jag dör av.
Niko.
Förlåt för det som hände med Cas och koloniplaneten…
-Det gör ingenting. -Det gör det visst.
Jag misslyckades.
Cas… Är hon…?
Vad jag vet är hon i säkerhet på jorden.
-Jag måste… -Jag vet.
Låt mig inte bli en av dem, Niko. Snälla.
Vad mer kan du göra?
-Nej tack. -Säkert? Det är rambutan med kolsyra.
-Du, var inte för hård mot dig själv. -Jag misslyckades, Bernie.
-Jag utsatte hela jorden för fara. -Ja, men för att rädda din mamma.
Det är ingen ursäkt.
Niko och Cas blev frestade, men lät sig inte lockas.
Det gjorde jag.
Jag dömde Sasha så hårt, och så är jag precis lika svag.
Nej, det är du inte. Nej. Du är precis lika mänsklig.
Och vad achaierna än vill att vi ska tro,
så är inte det något dåligt.
Det är USIC. Vi måste sticka.
Är vi på rymmen nu? Vad har vi gjort?
-Ni pratade med mig. -Va? Det finns ju lagar.
Seth dödade en kvinna framför mina ögon. USIC förintade resten av dem.
Ingen stoppar dem från att ta vad de vill ha.
-Vad fan vill de ha, då? -Kan vi ladda ner William?
Även om vi kunde ladda ner honom har bara USIC det lagringsutrymmet.
Jag har kontakter.
-Det fanns underjordisk datalagring i… -En proviantskyttel.
-Va? -Hör här.
USIC skickar ju proviantskyttlar till Salvare.
-Vi kanske kan få in Erik och Cas i en. -USIC är redan efter oss.
Vi kanske kan skicka någon annan.
Jag har den.
Vad händer nu?
Niko.
Richard?
-Richard. -Här. Här är jag.
Paula var på det kraschade skeppet.
-Från kolonin? -Decumerna tog dem också.
Hon förvandlades till en.
Jag visste att det inte var eksem.
Glöm mig.
Du har fortfarande en chans.
De fick det de ville ha. De släpper dig kanske.
Nej.
Nej, så här är det: Om du ska dö…
…så dör vi ihop.
Ge mig armen.
Kom igen.
Ta energikärnan.
-Ta min arm. -Jag hänger med.
Håll dig till mig.
Kom igen.
Vi är fast.
Richard, backa. Vi tar en genväg.
Hallå, vad gör vi här inne igen?
-Vad är din plan? -Decumans bioavläsning aktiverar skeppet.
Se den här symbolen.
Tryck och håll där tills jag säger stopp.
Ge mig energikärnan. Gör dig redo.
Kom och ta den.
Jag krossar den.
Då dör jag säkert, men det gör du också.
Sluta nu vara så jävla feg och visa dig.
-Gör dig beredd. -Okej. Ja.
Richard.
Richard. Nu.
Hur gick det?
Det gick bra.
Nästa del blir inte så kul.
Är du beredd?
-Namn och biometri. -Hope Ellison.
Varsågod.
Godkänd.
-John Davis. -Varsågod.
Testa igen.
En gång till.
-Godkänd. Trevlig resa. -Ja.
Där är han ju. William.
Oj, vilken överraskning jag har. Oroa dig inte. Jag ska visa dig.
Jag funderade, och jag kan inte få dig att prata, men jag vet en som kan det.
Fröken Ursula Monroe. Din…mamma?
Hej, William.
Hej.
Richard?
Richard.
Det fungerade.
Här är vi.
Var det nu är.
Känner du igen något?
Okej.
Det här området ser ut som fältet av mörk materia
som vi stötte på i Salvare.
Det här borde alltså vara Pi Canis Majoris.
På andra sidan…
Där är solen.
-Vad är de röda markeringarna? -Jag har ingen aning.
Nästa fråga:
Hur flyger man den här?
Kan hon inte åka längre?
Nej.
Jag klarar det inte. Jag orkar inte mer.
Det här är Achaiaartefakter.
Det här är Zakir. Eller det var Zakir.
-Studerade decumerna alltså achaierna? -De kände i alla fall till dem.
Här.
Några ljusår bort. Hit måste vi åka.
-Till achaierna? -Ja, det kanske är sinnessjukt.
Men om de kan skicka data, vigselringar och hela skepp,
kan de kanske skicka oss.
Richard, vi åker till achaierna och säger att jag har ändrat mig.
Lyssna nu.
Att jag gärna vill bli deras ambassadör.
-Niko. -Richard.
Det är så vi kan komma hem.
Undertexter: Sara Palmer